174 



band. Bröst gulbrunt med starkt glänsande, koppar- 

 röd skiftning och W-formade, l / t mm. breda, svarta 

 kanter. Buken svartaktig med grön skiftning, under-' 

 gumpen rödbrun. Honan är of van spräcklig af 

 svart, ljust brungult och. klart brunt. Vingpennor 

 svartbruna, vattrade och bandade med brungult. 

 Vingarna under hvitgrå. Stjärten brunaktig, fint 

 vattrad och bandad med svart. Undre kroppsde- 

 larna brungula, på bröst och sidor fläckade samt 

 vattrade med svart och brunt. Strupe gulhvit och 

 ofläckad. Iris gul- eller brunaktig. Längd ef c:a 

 950, 9 c:a 620 mm. Vinge ef c:a 255, 9 c:a 220 

 mm. Stjärt ef c:a 535, 9 c:a 290 mm. 



Päfågelsläktet, Pavo, L. 



Hufvudet med en upprätt fjädertofs. Stjärten 

 af 20 pennor, vigglik och rätt lång, men öfverskju- 

 tes hos hanen mycket långt af de oerhördt starkt 

 utvecklade öfre stjärttäckarna. Dessa kunna liksom 

 stjärten uppresas och utbredas solfjäderslikt. Tarsen 

 hos hanen med en kort, grof sporre. 



Släktet, som bebor Indien, Indokina, Malayiska 

 halfön och Java, omfattar två arter. 



Påfågeln, Pavo cristatus, L. (Tafla 38, 

 fig. 5, ef, Dg- 6, 9). 



Namn: Norska och danska: Paafugl. Finska: 

 BiiMnhuMco. 



Hane: hufvud, hals och bröst blå, skiftande 

 i grönt och med stark metallglans. På hjässan en 

 kronlik tofs. Hufvudets nakna delar hvita. Rygg 

 och öfvergump skiftande i grönt och guld samt med 

 svarta fjäderkanter. Skuldrorna, de små täck- 

 fjädrarna och de inre armpennorna vattrade af grön- 

 svart och blekt rostgult, de yttre armpennorna och 

 de större vingtäckarna grönsvarta. Handpennorna, 

 lillvingen och handtäckarna ljust rostbruna. De ända 

 till 1 '/» meter långa öfre stjärttäckarna med glest 

 fan, skiftande från kopparrödt till grönt, i spetsen 

 med en rund, blå fläck, omgifven af en grön ring; 

 de längsta sakna fläckar och sidofjädrarna ha bjärt 

 grönt utfan. Stjärtpennorna grå. Främre delen 

 af buken svart med stark grön metallglans, bakre 

 delen och undergumpen svartgrå, underbenets fjäd- 

 rar rostgrå. Honan är ofvan på rygg, vingar 

 och stjärttäckare gråbrun med ljusare grå vattring 

 på vingar och stjärttäckare. Stjärtpennorna brun- 

 svarta. Hufvudet ofvan brunt. Ett streck öfver 

 ögat, hufvudets sidor och strupen hvita. Halsen 

 och bröstet metallgröna, det senare med gråhvita 



fjäderkanter. Främre delen af buken gulhvit, den 

 dunbeklädda bakre delen brungrå. Näbb och 

 fötter mörkt brungrå. Längd ef c:a 2000 mm., 

 hvaraf öfver hälften (c:a 1090 mm.) kommer 

 på de öfver stjärten utskjutande öfre täckfjäd- 

 rarna. 9 c:a 870 mm. Vingen ef c:a 450, 9 

 c:a 410 mm. 



Påfågeln är i vildt tillstånd inskränkt till In- 

 dien och Ceylon, men som prydnadsdjur har han 

 sedan antikens dagar varit vida spridd. 



Kalkonsläktet, Meleagris, L. 



Stjärten af 18 pennor, bred, svagt rundad. Den 

 kan solfjäderslikt uppresas. Stjärttäckarna uppnå 

 endast 2 /,, af dess längd. Hanen med trubbiga och 

 korta men grofva och kraftiga sporrar. 



Släktet finnes i Nordamerikas Förenta stater 

 och genom Centralamerika ned till brittiska Hon- 

 duras; det omfattar 5 arter och underarter. 



Kalkonen, Meleagris gallopavo, L. (Tafla 38, fig. 7, ef). 



Syn. Meleagris niexicana, Gould, Gallopavo 

 americanus, Oken, G. domestims, Sundev. 



Namn: Norska och danska: Kallcun. Finska: 

 Kalkkima. 



Hane: rygg, bröst och buk svartbruna, skim- 

 rande i röd och grön metallglans med svarta tvär- 

 strimmor, som dock saknas på bröstet och främre 

 delen af ryggen. På bröstet en tofs af svarta tagel- 

 liknande borst. Öfvergump svart, baktill med grön 

 metallglans och hvita fjäderspetsar. Vingtäckare af 

 ryggens färg, armpennor bruna med hvita kanter, 

 handpennor mörkare med eller utan hvita tvärband 

 i infanet. Öfre stjärttäckare och stjärtpennor brun- 

 röda med svarta tvärband och prickar, med bred 

 hvit spets och framför denna ett bredt svart tvär- 

 band med grön metallglans. Hufvud och hals nakna, 

 köttfärgade med små svarta borst, på pannan ett 

 maskformadt, köttfärgadt bihang (slör). Ben och 

 fötter röda. Näbb hornfärgadt. Längd c:a 1190 

 mm. Vingen c:a 770 mm. 



Honan skiljer sig från hanen genom mindre 

 storlek, genom saknad af sporre och brösttofs och 

 genom förekomst af ett smalt, fjäderklädt band på 

 halsen från ryggen till »slöret». Fjäderklädnaden 

 lika ehuru dunklare. 



Den vilda kalkonen bebor norra Mexikos, Ari- 

 zonas, Nya Mexikos och vestra Texas' platåer. I 

 början af 1500-talet skäll han som tamdjur kom- 

 mit till Europa. 



