177 



ten vid Neder-Kalix (1833, Sundevall), i Mjölby i 

 Östergötland (1863, Holmgren), i Bunge på Gotland 

 (1850, Sundström), på Oroust i Bohuslän (ef 1878), 

 i Frillesås i Halland (9 7 / 3 1890) (Carlson), vid 

 Svedberga i Skåne ('"/, 1887, Sundström). I Norge 

 är han däremot aldrig iakttagen, men i Finland 

 skall han enligt en gammal uppgift vara anträffad i 

 Ii (1806) samt är skjuten i Tenala ("/ 5 1853) 

 (Palmen). I Jylland är han skjuten nära Varde 

 (1844) samt fångad vid redet ej långt från Horsens 

 (1860), äfven är han skjuten på Sydfalster ( 24 / G 

 1890), på Manö utanför Ribe (ef 18 /, 1893), slut- 

 ligen har ett exemplar fällts ej långt från Gaunö på 

 Sja?lland (Collin). 



Stortrappen är i sydligare länder ingen flytt- 

 fågel. Skåne lämnade han dock 

 om hösten och återkom i april. 

 Han är ytterst skygg och försiktig 

 samt uppehåller sig på de kalaste 

 slätterna, där han på långt håll 

 kan upptäcka en hotande fara, och 

 skyr skog, backar och gärdesgårdar, 

 med ett ord allting, hvarest han 

 kan vänta något forsat. 



Hanarna hafva under par- 

 ningstiden ett slags lek. De blåsa 

 upp halsen medelst en strupsäck, 

 som mynnar ut under tungan, 

 breda ut stjärten likt en solfjäder, 

 släpa vingarna och anta de egendomligaste ställ- 

 ningar (se vidstående teckningar). De skola äfven 

 sinsemellan utkämpa heta strider. Efter fortplant- 

 ningstiden skall ofvannämnda strupsäck, som endast 

 tillkommer hanen, försvinna. 



Stortrappen lefver af växtämnen, såsom blad, 

 knoppar, blommor och frön samt insekter. 



De 2, någon gång 3, olivgrå, otydligt brun- 

 fläckiga äggen, läggas i en fördjupning på marken, 

 som honan själf krafsat upp och stundom beklädt 

 med några växtdelar. Äggen äro 78 — 95 mm. långa, 

 57 — 62 mm. tjocka. Honan skall rufva dem i 30 dagar. 



blågrå. Halsen för öfrigt svart med ett hvitt band 

 på gränsen mot det blågrå samt ett annat hvitt 

 band längst ned. Undre kroppsdelarna hvita. Honan 

 är ofvan gröfre vattrad af svart och gult. Vingar 

 och stjärt som hos hanen. Strupen gulhvit. Halsen 

 gul med breda, svartaktiga fjäderkanter, bröstet med 

 svarta tvärstreck, Iris rödbrun. Näbb brunt. Fötter 

 ockergula. Längd c:a 430 mm. Vingen c:a 240 mm. 



Ungfåglarna af båda könen likna honan. 



Småtrappens hemland är södra Europa, norra 

 Afrika och Centralasien till nordvestra Indien. Som 

 häckfågel går han ej så högt mot norden, som 

 stortrappen, men han förirrar sig ofta rätt långt 

 norr ut. Så är han upprepade gånger funnen i 

 Sverige: vid Vasa i Uppland (9 maj 1S04, Nils- 



Smätrappen, Otis tefrax, L. (Tafla 39, 

 fig. 2, 9, fig. 3, ef)- 



Namn: Lilla truppen, Buärgtrapp. Norska: 

 Smaatrappe. Danska: Bvmrgtrappe. Finska: Piklcu 

 trappi. 



Gammal hane: ofvan brungul med fin, svart 

 vattring. Hufvudet ofvan likt ryggen. Handpennor 

 svartbruna, vid roten hvita, de inre hvita med ett svart 

 band. Armpennorna hvita, de inre af ryggens färg. 

 Stjärt och stjärttäckare hvita med bruna tvärband 

 och punkter. Strupen, hufvudets sidor samt nacken 



Spelande stortrappar (ef ef) efter Wolf. Zoological Sketches. 



son), vid Ramsele i Ångermanland (december 

 1840, Sundevall), vid Girsta nära Nyköping ( 14 /,, 

 1872), vid Medhamra nära Vadstena (1877), i 

 Hossmo socken, Kalmar län (9 IG /n 1884), ett exem- 

 plar på södra Öland (december 1870) samt ett i 

 Näs socken på Gotland (1889) (Carlson). I Norge 

 är han funnen i Frön i Gudbrandsdalen (9 23 / r , 

 1883, Collett). En äldre uppgift i Hammers Fauna 

 norvegica, om att småtrappen anträffats i Nordmör, 

 betecknas af Collett som ej fullt tillförlitlig. I Fin- 

 land uppgifves han vara funnen vid Idensalmi, vid 

 Larsmo kapell af Pedersöre socken i Österbotten samt 

 i Karelen. Dessa uppgifter tyckas dock ej vara fullt 

 tillförlitliga. Med säkerhet är den skjuten på Kustö 

 vid Åbo (Palmen). I Danmark är småtrappen upp- 

 repade gånger anträffad, så på Möen (januari 1850), 

 på Falster (november 1874), nära Ringkjöbing (9 

 november 1863), i Öster-Hanherred på norra Jylland 

 ("/„ 1889), vid Asnces på Sjselland ( 30 / 12 1872), på 

 Amager ( 20 /, 2 1863) (Collin). 



Småtrappen är något mindre utpräglad stepp- 

 fågel än den stora. Han rör sig snabbt både på 

 marken och i luften och skall vid fara trycka i lik- 

 het med hönsfåglarna. Hanarna låta under våren höra 

 ett egendomligt läte, som man sökt återge med »prut, 



23 



