182 



Öfversikt al" arterna. 



I. Baktå finnes men är helt liten Ch. helveticus. 



H. Baktå saknas Ch. apricarius. 



Kustpiparen, Charadrius helveticus, (L.) (Tafla 40, 

 fig. 4, ef i sommardr., fig. 3, ungfågel). 



Syn. Charadrius squatarola, (L), Squatarola 

 helvetica. 



Namn: Kustvipa, Malm; Grå brockfågel. 

 Norska: Kystbrokfugl; Strandlo, Spansk Helun 

 (VestL). Danska: Strandbrohfugl, Strandhjeile, 

 Flöjtetyt. Finska : Rantakurmitsa. 



Hanen i sommardräkt: ofvan Hackig af brun- 

 svart och hvitt, livar fjäder med breda hvita kanter. 

 Hufvud, nacke och ett band från nacken längs 

 bröstets sidor hvita, med sparsamma mörka fläckar. 

 Hufvudets sidor, strupe, bröst och mage svarta. 

 Öfver- och undergump samt underbenets fjädrar hvita. 

 Vingpennorna brunsvarta, de inre handpennorna och 

 armpennorna delvis hvita. De undre vingtäckarna 

 hvita, men i armhålet finnas några långa, svarta 

 fjädrar (se tafla 40, fig. 4). Stjärten tvärstrimmig 

 af svart och hvitt. Honan har det svarta å hals 

 och bröst af mindre utsträckning samt uppblandadt 

 med hvitt. Färgerna äro mindre klara. 



Vinterdräkten, som ej fullständigt utbildas förr- 

 än fåglarna redan lämnat norden, är ofvan svartgrå 

 med blekt gröngula fjäderkanter och fläckar, som 

 snart urfärgas till smutshvitt. Undersidan hvitaktig 

 med strupen tätt fläckad af svartgrått. 



Ungfågeln om hösten ofvan småspräcklig af 

 svartgrått och grågult, under hvitaktig med grå- 

 fläckadt bröst. 



Dunungen liknar ljungpiparens men är blekare 

 gul samt renare hvit inunder. 



Kustpiparen är funnen öfver nästan hela jorden, 

 men häckar endast på tundrorna i gamla världen och 

 på Nordamerikas »barren grounds»; vintertid besöker 

 han både det östra och det vestra halfklotets syd- 

 länder. På Grönland är han sällsynt. Möjligen 

 var det dock fåglar af denna art som iakttogos under 

 Nordenskiölds isvandring sommaren 1883, att döma 

 af de åtföljande lapparnas uppgifter. Han besöker 

 endast under flyttningarna den skandinaviska norden. 

 Under vårflyttningen, som sannolikt försiggår mycket 

 hastigt och kanske ej i samma utsträckning som 

 höststräcket berör Skandinavien, är han endast sällan 

 funnen, så på Jsederen ("V.,, Collett 1893) samt vid 

 sjön Öieren norr om Kristiania. Under höstflytt- 

 ningen åter är han, t. ex. på södra Öland, rätt all- 

 män; dit ankomma de gamla fåglarna mot slutet 

 af juli, sträcket varar hela augusti och något in i 



september. I midten af september anlända ung- 

 fåglarna, och de sträcka ofta till långt in i oktober. 



Till Norges kust synes han ankomma senare, i 

 midten af augusti. Han är jämförelsevis talrikt iakt- 

 tagen söder om Trondhjemsfjorden men är äfven 

 funnen norrut ända upp i Ostfinnmarken (Collett). 

 I Finland är han mycket sällsynt, men skall vara 

 iakttagen vid Helsingfors ( 7 / 6 1847), vid Vasa (våren 

 1871) samt vid Uleåborg (Mela), ett par andra mer 

 tvifvelaktiga fall att förtiga. 



Vid Danmarks kuster iakttages han vår och 

 höst, han lär stundom visa sig redan i juli och kvar- 

 stannar ofta in i november. 



Äfven under sommaren anträffas en och annan 

 individ. Så har den ene af oss ej sällan sett honom 

 i juni och början af juli på södra Öland, och lik- 

 nande fall omtalar Collett (1881) från Jajderen. 

 Det är härvid naturligtvis fråga om individer, som 

 ej fortplanta sig. Under flyttningen följer kust- 

 piparen egentligen endast kusterna, men ungfåglar 

 äro rätt ofta funna vid insjöar. Sålunda visa de sig 

 årligen i september vid Mälaren, och vi hafva skjutit 

 honom i oktober vid Hornborgasjön i Vestergötland, 

 och Collett omtalar fynd från Mjösen C"/,,, 1878). 

 Kvistpiparen uppehåller sig uteslutande vid stränderna 

 och uppträder vanligen i små sällskap, ofta till- 

 saminans med flockar af småsnäppor, isynnerhet 

 kärrsnäppor. 



Ljungpiparen, Charadrius apricarius, L. (Tafla 40, 

 fig. 1, ef i sommardr., fig. 2, ungfågel.) 



Syn. Charadrius pliwialis, L. 



Namn: Brockfågel, Ljungspole, Regnpipare, 

 Åkerhöna, Åkerlapp: Ljungvipa (Skåne); Ljttug- 

 spof, Vass-spofvc (Vestergötl.); Lerbena, Lertrana 

 (Sörml., Nerike); Myrpytta, Mosapytta, Hagatitta, 

 Lerpyyt (Smal); Allvar grim, Lerpipa (ÖL); Allvar- 

 hyna, Aiterhyna (GotL); Tirrilihöna (Vestmanl.). 

 Norska: Hej lo, Helo, Helun, Akerlo, Fjeldhjerpe, 

 Fjeldplistra. Danska: Brokfugl, Hjeile, Helunger; 

 Heilong (Lsesö); Hiiderling (Sylt). Fseröarna: Leg v, 

 Lo, Lå, Logv, Lögv. Island: Löa, Lö, Heidlö, 

 Heilöa. Finska: Tunturikurmiisa, Kapustarinta, 

 Peltokana ; Reltopyy (Österb.). Lapska: Biais, Hutti. 



Ofvan svart med täta, gula och hvita fläckar, 

 som på öfvergumpen bilda tvärband. Vingtäckarna 

 gråbiuna med hvita och gula fläckar. Vingpennorna 

 svartbruna med smala, hvitaktiga kanter och spolar- 

 nas midtstycke hvitt samt en smal, hvit fläck midt 

 på de inre handpennorna. De inre armpennorna 

 hvita i infanet, undre vingtäekare hvita. Stjärten 

 svartaktig med gula eller gulhvita tvärband. Pannan 



