187 



Kutterutt. Danska: Stenvender, Halsbaand-Sten- 

 vender, Polsk Vibe, Veidetitte; Flyr (Lasso); Vette 

 (Hirtsholm); Flcerke, Branding, Grönnilc; Verdens- 

 Pytte (Odense). Fseröama: Tjaldursgrälingur. Is- 

 land: Tildra. Finska: Luotolainen. Lapska: Goat- 

 tegollas. 



Sommardräkt: ofvan svart med rostbruna fläc- 

 kar och hvit bakrygg samt tvärs öfver gumpen, ett 

 svart tvärband. Hufvudet svart med hvita fläckar 

 -«_„ och längsgående streck. Stru- 



pen, en fläck på hvar sida 

 om näbbroten, en annan stor 

 oregelbunden bakom ögat och 

 ett tvärband öfver halsryggen 

 konstant hvita. Bröstet och 

 större delen af halsen svarta. 

 Vingens täckfjädrar svartbruna 

 med ljusa eller någon gång- 

 rostbruna kanter. Handpen- 

 norna svartaktiga med hvita 

 spolar, de inre armpennorna 

 till stor del hvita. Stjärten 

 svartaktig, vid roten hvit, dess 

 sidopennor i spetsen hvita. 

 Mage, undre vingtäckare och 

 undergump hvita. Honan 

 nästan lik hanen, men har 



Hnfvtid och höger fot af roskarl , ~ - 



(den senare efter Catalogue vanligen det hvita pa hutVUCiet 



mindre tydligt. Iris brun. 

 Näbb svart. Fötter rödgula. Längd 223—250 mm. 

 Vingen 151 — 160 mm. Vinterdräkten liknar ung- 

 fåglarnas, men de rostgula fjäderkanterna ofvan saknas 

 och endast askbruna sådana finnas. 



Ungfågel om hösten : ofvan brunsvart med rost- 

 gula eller hvitaktiga fjäderkanter. Bakryggen hvit 

 med ett svart tvärband. Under hvit med en bred, 

 mörk gördel öfver bröstet. 



Dunungen ofvan fläckig af hvitgrått, gulgrått 

 och svartaktigt. Undre kroppsdelarna och hufvudets 

 sidor hvitaktiga. 



Koskarlen tillhör endast hafskusterna, men är an- 

 träffad häckande nästan öfver hela jorden. I Sverige 

 förekommer han från och med Bottniska viken längs 

 hela Östersjökusten ned till Skåne samt på Gotland 

 (Kolmodin), liksom äfven på Bornholm (Collin), och 

 vidare längs hela vår vestkust, men träffas endast till- 

 fälligtvis inne i landet. Så fann Nilsson honom 

 vid Karesuando, Malm vid Juekasjärvi. I Norge 

 finnes lian längs hela kusten och är talrik norr orn 

 Trondbjemsfj orden. Enstaka individer eller mindre 

 sällskap öfvervintra ärligen på Jffidcren samt vid 

 sydkusten (Collett). Vid Finlands kuster förekom- 

 mer lian mer eller mindre allmänt längs hela deras 



utsträckning samt på Åland. Dock är han sällsynt 

 längs Bottniska viken norr om Vasa (Palmen). I 

 det inre af Finland är han anträffad vid Kaj ana (i 

 maj 1856) och i Suonenjoki i norra Savolax ( a7 / 8 

 1875) (Mela). I Danmark häckar han på flera stäl- 

 len rundt kusterna, såsom på Saltholmen vid Gaunö- 

 fjord, på Mö en, Lolland, öarna mellan Aerö och 

 Fyen, på Samsöe, på Lasso och Hirtsholmen samt 

 på vestkusten utanför Varde och på .öarna längs 

 Slesvig (Collin). På Island förekommer han, liksom 

 på Grönland. På Spetsbergen saknas han (Malm- 

 gren), men finnes på Novaja Semlja (Théel). 



Roskarlen ankommer till Bohuslän i slutet af 

 april, och höstflyttningen inträffar i augusti och 

 september. Steniga och sandiga holmar äro hans 

 älsklingstillhåll. När han, uppskrämd, flyger upp, 

 låter han höra sitt låga, nästan gnisslande läte, som 

 man rätt träffande sökt återge med »titirititititi». 

 Nalkas man hans ägg eller ungar, flyger han ängsligt 

 kring fridstöraren samt sätter sig ofta och ropar då 

 »tuitt tuitt tuitt tu-tu-tu-tu». Roskarlen lefver af 

 larver, flugor, skalbaggar o. d., som man jämte små- 

 stenar finner i hans mage. 



Sina 4 ägg lägger han i första hälften af juni 

 i en grund fördjupning på marken. De äro blek- 

 gröna med bruna fläckar. Längd 38 — 44 mm., 

 tjocklek 28,5 — 30 mm. Båda könen rufva växelvis 

 och vårda "Ungarna gemensamt samt stanna hos dem, 

 tills de äro fullväxta. 



4 Underfam. Strandskator, Haematopodinae. 



Näbbet längre än tarsen, 

 mot spetsen hoptryckt, något af- 

 smalnande. Den ganska otyd- 

 liga vinkeln på unflemäbbets 

 kontur belägen ungefår på 1 / 3 af 

 näbbets längd från dettas bas. 

 Tårna breda, liksom kantade af 

 smala hudsömmar (se vidstående 

 figur). Baktån saknas. Yttertån 

 genom en hudflik förenad med 

 den mellersta. Tarsen såväl 

 framtill som på baksidan täckt 

 af sexkantiga fjäll. 



Strandskatsläktet, 



Haematopus, L. 



Då detta släkte är det enda, Vmst» fot af strandskata »/« 



1 (eller Catalogue ol Birds). 



som räknas till strandskatornas 

 underfamilj, utmärkes det af ofvan anförda känne- 

 tecken. Det omfattar ett dussin arter och bebor 

 nära nog hela jordens kuster. 



