194 



norska kusten öfvervintrar han oftare, några hvart 

 år (Collett). I likhet med de öfriga arterna flyttar 

 han under natten, och han hvilar aldrig i likhet 

 med dubbelbeckasinen öfver på torra ängar och 

 åkrar, utan håller gärna till i blöta torfgropar och 

 vid dikeskanter. När han stötes upp, höjer han 

 sig helt sakta och tyst i luften, flyger jämnt och 

 slår snart ned igen. 



Halfenkla beckasinens ägg likna enkelbeckasinens 

 till färgen, men äro något mindre, ehuru förvånande 

 stora i förhållande till fågeln: 37,5 — 41 mm. långa, 

 26,5 — 29 mm. tjocka. 



4 Fam. Snäppfåglar, Totanidae. 



Näbb trindt, oftast mjukt och böjligt (jäm- 

 för Totaninae), mot spetsen af smalnande samt 

 känsligt, af växlande längd men aldrig egent- 

 ligen kort. Bland nordiska arter ega myrsnäp- 

 pan ock i ändå mycket högre grad den bred- 

 näbbade simsnäppan näbbformer, som genom 

 sin bredd afvika från flertalet snäppfåglars. 

 Ögonhålorna nedåt öpjjna (jämför öfversikten 

 sid. 176 samt bifogade figur och den åsid. 189). 



Skalle af brushane (c/)* 



Ögonen medelstora, mindre än beckasinfåg- 

 laruas samt ej belägna så långt bakåt som 

 dessas. Vingarna , långa, spetsiga, liknande 

 brockfåglarnas. Stjärten har 1 2 pennor. Tar- 

 serna så väl fram som bak klädda med tvär- 

 ställda plåtar (und. spofvarna). Baktån högt 

 ansatt. Könen äro vanligen nästan lika till 

 dräkten, men honorna oftast något större (jäm- 

 för dock brushanen). Snäpp fåglarna rugga med 

 undantag af spofvar och skärfläckan såväl vår 

 som höst, och ungfåglarnas första dräkt liknar 

 vanligen de gamlas vinterbeklädnad. 



Samtliga snäppfåglar äro bundna vid vat- 

 ten eller åtminstone vid kärriga lokaler. De 

 lefva af animalisk föda, och alla äro flytt- 

 fåglar. Skärsnäppan flyttar dock ej längre 

 söderut än till Skandinaviens och Europas 

 vestra kuster. Familjen, tagen i den omfatt- 

 ning, som här angifvits (jämf. sid. 189), räk- 



nar 72 arter, stundom fördelade på öfver 30 

 sliikten. 



Öfversikt af underfamiljerna. 



I. Benen medelmåttiga. Tarsen icke en 

 fjärdedel af den hoplagda vingens längd. 



A. Framfarna sakna simflikar och äro 



fria vid basen Tringinae. 



B. Framfarna hafva simflikar och äro 



förenade vid basen Phalaropmae. 



II. Benen långa. Tarsen vanligen längre 

 än en fjärdedel af den hoplagda vingen.* 

 Framfarna mer eller mindre förenade vid 

 basen. 



A. Tarsen icke eller knappt längre än 

 en tredjedel af den hoplagda vingen. 



Baktån tämligen stor, när marken Totaninae. 



B. Taräen längre än en tredjedel af 

 den hoplagda vingen. Baktån liten 



eller saknas JRecurvirostrinae. 



1 Underram. Småsnäppor**, Tringinae. 



Namn på småsnäppor i gemen: Strandvippa, 

 Strandpipa, Strandpipare (Smal.); Strandbo (3'åmtl.). 



Näsborrarna små, de ligga nära pannan. Näs- 

 gropen sträcker sig som en smal fåra längs större 

 delen af öfvernäbbet. Tårna skilda åt ända till 

 roten samt utan simflikar. Vingarna spetsiga med 

 l:sta pennan längst. Armpennorna korta, de inre 

 förlängda. 



Småsnäpporna äro dagfåglar; de trycka ej som 

 t. ex. beckasinerna. De springa jämförelsevis lång- 

 samt och flertalet kunna i nödfall simma. Deras 

 flykt är snabb och under sträcket vanligen rätt låg, 

 ofta följande vattenytan åt. Lätet, som de låta höra 

 under flykten, är en karaktäristisk, surrande hvisshng. 



Alla småsnäppor lefva i engifte, och båda könen 

 deltaga, att döma af ruffläckarna, i rumingen samt 

 hjälpas åt med vården af de späda ungarna. De 

 lägga 4 päronformiga ägg. 



Hos myrsnäppan, kärrsnäppan, mosnäppan och 

 småsnäppan, saiinolikt äfven hos de öfriga, företager 

 hanen ett slags lek, i det han kvittrande flyger 

 uppåt samt med fladdrande vingar kretsar på jäm- 

 förelsevis ringa höjd för att sedan sänka sig ned, 

 ofta på något upphöjdt föremål, och stundom fort- 

 sättande att sjunga med lyftade vingar äfven sedan 

 han slagit ned (Collett 1877 m. fl.). 



Flertalet snäppor häcka endast i höga norden (se 

 dock myrsuäppan och kärrsnäppan). De bygga i 

 spridda par vid mossar och kärr, eller i glesa kolo- 

 nier, men uppträda under flyttningstiden och vintern 

 i större flockar, ofta flera arter tillsammans. De 



Härifrån göraLimosa lapponica och L. cinerea undantag. 

 Snäppa eller snipa betyder näbb. 



