196 



den ■/, 1877 och sedd den '/„ 1889 (C. O. Bothéns 

 anteckn.). Om hösten komma de gamla fåglarna 

 till södra Öland i midten af juli och sträcka, ehuru 

 alltid sparsamt, till början af augusti. Den 6—8 i 

 denna månad anlända de första ungfåglarna och fort- 

 sätta sedan in i september. 



Myrsnäppan väljer till häckplats blöta kärr och 

 tyckes trifvas bäst, där hängdyn omsluter vatten- 

 gropar eller grafvar. Här hafva vi funnit hennes 

 med några grässtrån bäddade bo bland tunt starr- 

 gräs. Hon häckar stundom i små glesa kolonier. 

 Hon är ej det minsta skygg, och om man nalkas 

 hennes bo, håller hon sig i närheten på några alnars 

 afstånd och återvänder genast, så snart man lämnat 

 redet. Stundom låtsar hon sig vara sårad för att 

 draga uppmärksamheten från ungarna. Ibland, 

 isynnerhet innan äggen äro lagda, gör hon några 

 svängar omkring träsket, utstötande sitt ängsliga, 

 något surrande läte, som Collett rätt träffande åter- 

 ger med »brui-brui-brui». 



Myrsnäppan har såväl i sitt utseende som i 

 sitt beteende något, som erinrar om beckasinerna, 

 och liksom dessa trycker hon stundom och är då 

 svårare att upptäcka än öfriga snäppor. Små in- 

 sekter och fluglarver hafva vi funnit i hennes mage. 

 Aggen äro oftast mycket mörkare än de andra snäp- 

 pornas, gulbruna eller olivgrå, någon gång hvitaktiga, 

 med täta mörkbruna eller svartbruna och glesa grå 

 fläckar. Längd 30 — 36 mm., tjocklek 22 — 25 mm. 



Småsnäppsläktet, Tringa, L. 



Näbbet af något växlande längd, rakt eller något 

 nedböjdt, smalt, dess höjd framom näsborrarna öfver- 

 stigande bredden, aldrig plattadt utan vanligen köladt 

 längs näbbryggen. 



Småsnäppsläktet, som omfattar 16 arter, upp- 

 delas numera ofta i flera, i det att småsnäppan och 

 mosnäppan afsöndras till ett släkte, Limonites, ut- 

 märkt af att tarsen är af lika längd med såväl näb- 

 bet som med mellantån jämte klo. Skärsnäppan 

 åter föres till ett annat släkte, Arquatella, som har 

 underbenet befjädradt i nästan hela dess längd. Spof- 

 snäppan bildar ensam släktet Ancylochilus, utmärkt 

 genom sitt bågböjda, mot spetsen afsmalnande näbb. 

 Kustsnäppan bibehålles i släktet Tringa, som känne- 

 tecknas af sin tvära stjärt och af att handpennorna 

 med mer än tarsens hela längd öfverskjuta de inre 

 armpennorna ; kärrsnäppan däremot räknas till släktet 

 Pelidna, som har spetsiga, förlängda midtpennor på 

 stjärten och de inre armpennorna nästan lika långa 

 som handpennorna. Småsnäpporna äro med undantag 

 af Sydamerika funna öfver större delen af jorden. 



Ofversikt af arterna. 



I. Tarsen längre än mellantån med klo. 

 Näbb längre än tarsen. 



A. Näbb rakt T. canutus- 



B. Näbb med spetsen mer eller mindre 

 nedböjd. 



1. Öfre stjärttäckare hvita eller 



hvita med svarta fläckar T. subarquaia. 



2. Öfre stjärttäckare svarta eller 



svarta med bruna bräm T. alpina, 



II. Tarsen ungefär lika lång som mellantån 

 med klo. Näbbet ej längre än tarsen. 



1. Yttre stjärtpennor ej rent hvita T. minuta. 



2. Yttre stjärtpennor rent hvita T. temmincki. 



III. Tarsen 3—5 mm. kortare än mellantån 



med klo. Näbbet längre än tarsen T. striata. 



Kustsnäppan, Tringa canutus, L. (Tafla 44, 

 fig. 8, sommardräkt, fig. 9, ungfågel). 



Syn. Tringa islandica, L. 



Namn: Stratidsnäppa, Kustvipa, Isländsk 

 strandvipa ; Kustpytta, Malm. Norska: Stor Strand- 

 vibe, Isländsk Strandvibe ; Gräle (Jsederen). Dan- 

 ska: Isländsk Ryle, Isländsk Strandlöber; Röd- 

 sneppe (i sommardräkt); Graasneppe, Staalsneppe 

 (i vinterdr.); Stor rödbrystet Ryle; Trinekncegt 

 (Odense). Färöarna: Greälingur. Island: Raud- 

 brystingur. Finska: Rantasirriäincn. 



Sommardräkt: ofvan svart med rostgula fläckar, 

 ett band öfver ögat, hals, bröst och buk rostbruna. 

 Undergumpen och undre stjärttäckarna hvita med 

 rostbruna och svartbruna fläckar, öfre stjärttäckarna 

 tvärstrimmiga af hvitt och svart. Stjärtpennorna 

 grå med hvita spolar. Handpennorna brunsvarta 

 med hvita spolar, armpennorna grå med smala, hvita 

 kanter. Vingtäckare gråaktiga, de undre hvita med 

 mörka tvärband. 



Om vintern: ofvan askgrå med bruna fjäder- 

 spolar, bakrygg och öfre stjärttäckare hvita med 

 svarta tvärfläckar. Undre kroppsdelarna hvitaktiga 

 med bruna streck, som på bröst och sidor äro tvär- 

 ställda. Iris brun. Näbb och ben svartgrönaktiga. 

 Längd 239—270 mm. Vingen 156—172 mm. 



Ungen : ofvan grå med ett smalt, svart och utan- 

 för detta ett smalt, ljust bräm kring fjäderkanterna. 

 Under hvitaktig med brungrå fläckar på hals och bröst. 

 Stundom ingår ej obetydligt rödbrunt äfven i ung- 

 fågelns dräkt. 



Dunungen : ofvan fläckig af svart, rödbrunt och 

 hvitt, pannan gulhvit med en svart strimma längs 

 midten. Under och i nacken hvitaktig (enl. Dresser). 



Denna vackra snäppa, den största i sitt släkte, 

 är under häckningstiden en högnordisk fågel, hvil- 

 kens utbredningsområde sträcker sig rundt polar- 



