197 



länderna. Späda dunungar äro funna på Grinnell 

 land ( 3 °/ 7 1876 under Alert-expeditionen), och hon säges 

 äfven fordom vara iakttagen häckande på Melville- 

 halfön och på Panyöarna, men hennes ägg äro, oss ve- 

 terligen, ej tillvaratagna. Under flyttningstiderna och 

 vintern har hon träffats ända nöd i Sydafrika, Austra- 

 lien och norra Sydamerika. Öfver Hvita hafvet, 

 Onega, Ladoga och Östersjön går en af hennes flytt- 

 ningsvägar (Palmen 1874), och besöker hon då 

 dels Gotland (Kolmodin), dels i tämligen stort antal 

 södra Öland och Skånes kust. Härvid ankommer 

 hon årligen omkring den 20 juli till Öland. De 

 gamla fåglarna sträcka hela augusti månad. Inemot 

 början af september, stundom något förr, anlända, 

 ungfåglarna, deras sträck är öfver i slutet af sep- 

 tember. Eljes är hon sällsynt längs ostkusten, men 

 funnen vid Gefle (Hartman 1859) och i Sörmlands- 

 skären (Utö och Nyköping, 15 / 7 > Kinberg). På vest- 

 kusten är en liten flock iakttagen ( G / 7 1877) på haf- 

 vet utanför Lysekil. Äfven är hon träffad några 

 gånger vid Göteborg under höstflyttningen, en gång 

 så sent som den I0 / 10 (Sundström), vidare i Halland 

 vid Träslöf ( 2I / 7 1869, Kinberg). För öfrigt är hon 

 under flyttningen funnen enstaka flerestädes inne i 

 landet, såsom vid Almunge i Uppland (i maj), vid 

 Svarta bruk i Nerike (pingsten 1886) och vid Jön- 

 köping (Carlson). Längs Norges kuster iakttages 

 hon mycket sällan under vårflyttningen. Hon är 

 dock anträffad på Hitteren ( 20 / 5 1870) och på Ja?- 

 deren i slutet af maj (Collett). Några skola äfven 

 stanna sommaren öfver på det senare stället. Om 

 hösten är hon ytterst talrik t. ex. på Jaderen och 

 äfven funnen vintertid ( 5 /, 2 , 28 /i 2 » Collett). Likaså 

 besökes ofta sjön Öieren innanför Kristiania höstetid. 

 Hon är äfven mot slutet af aug. och början af sept. 

 anträffad inne i landet, nära Kristiania. I Finland 

 är hon mycket sällsynt, men funnen ( 2 / s 1859) vid 

 Helsingfors och i norra Savolax (Suonenjoki) samt 

 hösten 1881 i flock utanför Björneborg (Mela). Arten 

 torde dock med säkerhet i ej ringa antal årligen pas- 

 sera Finska viken på väg från Ladoga till Östersjön. 

 I Danmark träffas hon under vår- och höststräcket i 

 maj, aug. och sept. samt, ehuru sällan, i juli. Hon 

 är härvid funnen såväl på Jyllands vestkust som 

 på öarna, t. ex. Möen (Collin). Island besökes under 

 flyttningen, isynnerhet är hon allmän på sydvestra 

 kusten. Äfven på Fseröarna är hon under flytt- 

 ningstiden allmän, men ej iakttagen på Spetsbergen 

 och Novaja Semlja. 



Kustsnäppan uppträder i mindre flockar, ofta 

 till-ammans ined kärrsnäppan, flyger lågt och är 

 föga skygg. Hennes läte är helt olika de öfriga 

 snäppornas och liknar mer myrspofvens. Hennes 



skrik höres ofta under flykten, men aldrig, när hon 

 sitter. Det kan återges med »rutt rutt». Af ett 

 stort antal i juli och augusti fällda exemplar buro 

 både hanar och honor liggfläckar. 



Spofsnäppan, Tringa subarquafa, (Gyld.) (Tafla 44, 

 fig. 6, sommardr., fig. 7, ungfågel). 



Syn. Pelidna subarquata, Ancylochilus subar- 

 quatus. 



Namn : Spofvipa, Bågnäbbad strandvipa ; Båg- 

 pytta, Malm. Norska: Krnmnébbet Strandvibe, 

 Spooenctbbet Strandvibe. Danska: Krumncebet Ryle, 

 Krumncebet Strandlöber, Graasneppe, Lille röd- 

 brystet Byle. Finska: Pitkänolcka-sirriäinen. 



Sommardräkt: ofvan svart med ljust rostbruna 

 fläckar i fjäderkanterna och med en del gråhvita 

 fjäderspetsar. Hufvudets sidor, halsen rundt om, 

 bröst och buk rödbruna. Bröstet ofta något svart- 

 vattradt eller med strödda, hvita streck. Stjärt- och 

 vingpennor mörkt gråbruna med hvita spolar, arm- 

 pennorna i ytterfanet hvita. Öfre vingtäckare grå- 

 aktiga med ljusare kanter. Kroppssidorna, de undre 

 vingtäckarna samt öfver- och undergump hvita, de 

 senare med svartbruna tvärfläckar. Om vintern ofvan 

 grå, under hvit. Iris brun. Näbb svart. Fötter grå- 

 bruna. Längd 200— 230 mm. Vingen 122-132 mm. 



Ungfågeln har öfre kroppsdelarna mörkbruna 

 med rostgula, inåt af svart begränsade fjäderkanter, 

 bakhalsen grå. Undre kroppsdelarna, strupen och 

 ett mer eller mindre tydligt band öfver ögat hvitgrå. 

 Kroppssidorna med rostgul anstrykning. 



Dunungen okänd. 



Spofsnäppan förekommer utom under häck- 

 ningstiden längs större delen af Europas, Asiens och 

 Afrikas kuster och vid de större floderna. Äfven i 

 Nordamerika är hon funnen, men tillfälligtvis. Hen- 

 nes häckplatser äro ännu okända, men torde högst 

 sannolikt vara att rinna i nordligaste Ryssland, så- 

 väl det europeiska som det asiatiska. På Grönland 

 och Island saknas hon. Sveriges sydöstra kuster 

 och Gotland besöker spofsnäppan tämligen talrikt 

 under höstflyttningen, hvarvid hon ankommer regel- 

 bundet redan i midten af juli, och sträcker sedan 

 tämligen allmänt förbi Öland; så uppskattades de 

 under tre' timmar den 26 augusti 1891 förbiryc-. 

 kände spofsnäpporna till c:a 1,000 stycken (jämf. 

 Kolthoff 1896). Alla i juli och början af augusti 

 ankommande äro gamla fåglar. Från midten af 

 augusti till midten af september flytta ungfåglarna. 

 Norrut är spofsnäppan längs ostkusten träffad flere- 

 städes upp till Gefle, t. ex. vid Nyköping ( 18 / 1870). 

 Om våren är hon mycket sällsyntare, men skall 



