198 



dock träffas, såsom på Öland och Gotland (Kinberg). 

 Inåt landet är hon sällsynt, men funnen i närheten af 

 Upsala (V, 1896, Kolthoff). Vidare, bland annat, vid 

 Hornborgasjön (Kinberg), vid Tåkern ('7, 1865) och 

 nära Jönköping ( 12 / 9 1885). Pä vestkusten är hon 

 i slutet af juli och i augusti upprepade gånger iakt- 

 tagen i närheten af Göteborg (Sundström). I Norge 

 är hon längs kusten allmän under höststräcket i 

 aug. och sept., men ej anträffad om våren (Collett). 

 På Listerland är hon iakttagen redan "/, (1877), 

 och Collett anser, att här föreligger ett fynd af 

 »öfversomrande» fåglar. I Finland är hon endast 

 sällan träffad, såsom på Åland, vid Pyhäjärvi sjö 

 i Yläne (Åbo län) samt några gång-er nära Helsing- 

 fors, vid Vånå i södra Tavastland (Palmen), vid 

 Kuopio ("/„ 1876, Mela) och i Nurmijärvi i Nyland 

 (Olsson i bref). Längs Danmarks kuster förekommer 

 hon under flyttningarna, och vid Flensburg i Slesvlg är 

 hon funnen i full sommardräkt redan den '% (Collin). 

 Spofsnäppan uppträder ofta i sällskap med 

 andra snäppor, isynnerhet kärrsnäppan. Hon före- 

 kommer vanligen i mindre flockar och håller till på 

 sandstranden eller helst vid vattensamlingar uppe 

 på ängar i närheten af hafvet. Hon flyger skarpt 

 och ofta rätt högt. Hennes surrande läte påminner 

 om kärrsnäppans, ehuru ett vant öra lätt lär sig att 

 särskilja detsamma. Att båda könen rufva, antydes 

 af liggfläckar, som de bära under höstflyttningen. 



Kärrsnäppan, Tringa alpina, L. (Tafla 43, fig. 6, 



gammal fågel i sommardr., fig. 7, ungfågel 



i vinterdr.). 



Syn. Tringa cinclus, L., Pelidna alpina. 



Namn: Sumpsnäppa, Kärrvipa, Föränderlig 

 strandvipa; Strandvippa (Smal., Vestergötl.); Syr ing 

 (Kalmartrakten) ; Sommarpytta, Malm ; Svartbröstad 

 snäppa, Kolthoff. Norska: Föränderlig Stranävibe: 

 Stranderla (Jasderen). Danska: Ahnindelig Ryle, Al- 

 mindelig Strandlöber, Rylestrandlöber ; Pryllemand 

 (Törninglehn); Temelc (Sylt). FaBröarna: Gråagr.e- 

 älingur. Island: Löupraell, Heidarhepa. Finska: 

 Suosirriäinen. 



Sommardräkt: of van brunsvart med roströda 

 eller rostgula, i spetsen ofta hvita fjäderkanter. 

 Vingpennorna svartbruna med hvita spolar, de inre 

 handpennorna och armpennorna delvis kantade med 

 hvitt. Vingtäckarna grå med hvita kanter, de undre 

 hvita. Öfre stjärttäckama svartaktiga. Stjärtpennorna 

 brungrå, de yttre ljusare, de mellersta svarta; dessa 

 äro liksom de yttersta förlängda, så. att stjärten blir 

 dubbelt inskuren. Öfver ögat en hvit strimma. 

 Hufvudets sidor, hals och bröst hvita med täta, svarta 



fläckar. Buken rent svart eller ock med stora, svarta 

 fläckar. Det senare är oftast fallet med honorna. 

 Sidor, undergump och undre stjärttäckama hvita. 



Om vintern of van brungrå med mer eller mindre 

 tydliga, svartaktiga fläckar, öfvergump och öfre stjärt- 

 täckare svartaktiga med gråbruna bräm. Bröstet 

 grått med brunaktiga spolfläckar. Framhalsen, buk 

 och undergump rent hvita. 



Om hösten har hon ofvan inblandade grå fjädrar, 

 och det svarta på undersidan är starkt uppblandadt 

 med eller ersatt af hvitt. Iris mörkbrun. Näbb och 

 fötter svarta. Längd 185 — 2 11, vingen 1 1 1 —118 mm. 



Ungfågelns första dräkt liknar de gamlas, men 

 vingtäckfjädrarna äro af ryggens färg och bredt kantade 

 med rostgult. Under hvit med bröstet småfläckadt 

 af grått och brunaktigt. Vinterdräkten lik de gamlas. 



Dunungen ofvan brokig af rödbrunt och svart 

 med talrika små, hvita fläckar samt ett par större 

 hvita band å hufvudet. Hufvudets sidor hvitaktiga 

 med mörka fläckar och band. Undre delar hvit- 

 aktiga, bröstet med gul anstrykning. 



Man har velat urskilja en mindre och bjärtare 

 färgad form af denna art (Tringa schinzii, Brehm). 

 Efter noggranna jämförelser mellan kärrsnäppor från 

 olika trakter anses dock densamma numera rätt all- 

 mänt sakna berättigande. 



Kärrsnäppan förekommer talrikt utbredd från 

 Storbrittanien i vester genom norra och mellersta 

 Europa samt på motsvarande breddgrader i Asien, 

 äfvensom i norra Amerika. Vintertid besöker hon 

 norra Afrika, Indien och Nordamerikas södra delar. 

 Öfver större delen af Sverige häckar hon på passande 

 lokaler. Hon är sålunda allmän på Gotland och 

 Öland. Hon häckar vid Falsterbo i Skåne och flere- 

 städes på Vestgötabygden, men är sällsynt i Bohuslän. 

 Hon tyckes saknas som häckfågel i Uppland. I våra 

 fjälltrakter förekommer hon, ehuru mycket spridd, 

 troligen öfverallt. I Norge häckar hon talrikt längs 

 kusten, särskildt allmänt på Listerland och på Jaj- 

 deren ; i det inre af landet är hon allmän norr om 

 Trondhjemsfjorden, söderut häckar hon utom vid 

 kusten nästan endast på myrarna i högfjällen (Collett). 

 I Finland förekommer hon som häckfågel i landets 

 nordliga delar, såsom i Enare lappmark samt, ehuru 

 sällsynt, i södra Finland.* Och under flyttningen är 

 hon rätt allmän flerestädes i landet söderut, äfven i de 

 inre trakterna (Mela). I Danmark häckar hon flere- 

 städes, såsom på Enö, Dybsö, Musholm och Salt- 

 holm, alla kring Sjsellands kuster, på Rödsand, 

 Lolland och på Lsesö, äfvensom på Fanö utanför 



* En uppgift, att denna snäppa skulle vara allmän på 

 Karlö utanför Uleåborg, beror säkerligen på något misstag 

 (Sandman 1892). 



