204 



pingissJcrlfari. Finska : Kaitanohha-vesipääshjnen, 

 Vesipääskynen. Lapska: Pavguc. 



Sommardräkt: ofvan skiffersvart med en liten 

 hvit fläck öfver ögat och längsgående rostgula band 

 på ryggen. På halsen en stor, hvit fläck, halsens 

 sidor brunröda. Kräftrakten och bröstets sidor skiffer- 

 grå med inblandadt hvitt och rödbrunt. Under, äf- 

 ven på de undre vingtäckarne, hvit, på sidorna grå- 

 fläckig. Vingpennorna svarta, handpennorna med 

 hvitaktiga spolar, de längsta täckfjädrarna med hvita 

 spetsar, bildande ett band snedt öfver vingen. Stjär- 

 ten svartgrå, ytterpennorna ljusare och de yttersta 

 hvitkantade. Könen likna hvarandra, men hanen har 

 mindre rena färger och den hvita hakfläcken är större. 



Om vintern bär hon samma dräkt som ung- 

 fåglarna. Näbbet svart; fötterna gröngrå. Iris brun. 

 Längd 172 — 198 mm. Vingen 101—112 mm. 



Ungen är ofvan svart med rostgula fjäderkanter. 

 Pannan, ett streck öfver ögat och halsen hvitaktiga. 

 En mörk utdragen fläck kring och bakom ögat 

 svartgrå. Under hvitaktig. 



Dunungen: ofvan rödbrun med stora, svarta 

 fläckar och band, däraf ett längs ryggens midt. På 

 hvar sida om detta ett gulhvitt längsband. Från 

 näbbroten till ögat ett smalt, svart streck. Halsen 

 framtill rödgul, magen hvit. 



Äfven denna simsnäppa är en nordlig fågel, 

 ehuru ej så högnordisk som den brednäbbade. Hon 

 förekommer i såväl gamla som nya världen. Under 

 vintern flyttar hon söderut ända till Indien och 

 Kalifornien. I Sverige finnes hon som häckfågel 

 kanske endast i Lappland, men är där på sina 

 ställen rätt talrik, t. ex. vid Karesuando (Lilljeborg 

 enl. Sundström). Sydgränsen för hennes häcknings- 

 område i Sverige är ännu ej fastställd.* I södra 

 Sverige är hon några gånger anträffad. Så på Öland 

 ("/, 1867, Meves), ('7, 1869 5 ungfåglar, 28 / 8 2 st., 

 7 9 3 st. och 7, 1891, Kolthoff). Vidare vid Jön- 

 köping ("/„ 1885) och på Gotland i början af 1870- 

 talet (Sundström) samt i Skåne vid Högestad (sept. 

 1835, Nilsson), vid Stora Herrestad (den s 7 8 1875, 

 Kinberg) och utanför Ystad (7„ 1885, Osk. Wijk- 

 ström i bref). I Norge häckar hon allmänt längs 

 kusten i Finnmarken och Tromsö amt samt spar- 

 sammare i Nordland. Längre i söder saknas hon i 

 närheten af hafvet, men finnes i högfjällen, såsom 

 på Dovre, samt ända ned i Valders (61° N. Br.) 

 (Collett). Under flyttningstiden är hon sällsynt i 

 södra Norge och endast några få gånger anträffad i 



* Beträffande ett fynd nära Storlien, är det ovisst, om 

 exemplaret häckat där, och t. o. m. huruvida det tillhörde 

 denna art (Sundström). 



maj, juni och september. I finska och ryska lappmar- 

 kerna finnes hon ganska allmänt häckande och är 

 under flyttningarna i juni och september sedd några 

 få gånger i Finlands sydligare delar (Palmen). I 

 Danmark är hon skjuten några gånger under flytt- 

 ningstiden om hösten, t. ex. i Jylland vid Filsjön 

 och i Sffiby hamn ("/,, 1872), vid Grenaa (»hösten» 

 1850), vid Nyborg på Fyen (7 10 1893), mellan Fyen 

 och Langeland ("/, 1892) samt vid Dreiö, söder om 

 Fyen (okt. 1870), nära Stege på Möen (sept. 189 1 ), 

 vid Helsingör (nov. 1825), på Saltholmen ( 2 7 9 1874), 

 vid Saltbfek vik på Sjselland (sept. 1871). Hon är så- 

 ledes i motsats mot den brednäbbade arten ej fälld 

 under den egentliga vintern (jämför ofvan sid. 203). 

 Om våren är hon skjuten vid Oxby nära Varde i 

 Jylland (V, 1889) (Collin). På Island är hon en 

 allmän häckfågel, och hon bygger äfven på Fseröarna 

 och på Novaja Semlja, men saknas på Spetsbergen. 

 Då simsnäppan såväl i Norge som äfven hos 

 oss och i Finland är mycket sällsynt under flytt- 

 ningstiden, är det möjligt, att hon, som sannolikt 

 inkommit till Skandinavien österifrån, ännu har 

 sina flyttningsvägar genom Ryssland. 



Mest ser man simsnäppan i flockar på hafvet, 

 vanligen i närheten af land, och dessa flockar bestå 

 om sommaren nästan uteslutande af gamla honor, 

 som lagt sina ägg (jämför här nedan). Simsnäppan 

 kan ej dyka, men simmar rätt bra, ehuru ej fort. 

 Hennes läte är ett något surrande »prip prip». 



Simsnäppan lefver af diverse smådjur; ungarna, 

 så länge de äro små, mest af mygglarver. 



Under fortplantningstiden drager simsnäppan 

 parvis inåt land för att vid små kärr och vatten- 

 pussar bygga bo. På en gräsrik tufva eller bland 

 växter lägger hon sina 4 ägg på ett underlag af 

 strån eller löf. Så snart äggen äro lagda, vanligen 

 mot slutet af juni, öfverger honan häckplatsen, och 

 hanen ensam rufvar äggen och vårdar ungarna. 

 När dessa hans plikter äro fullgjorda, bär han ock 

 knappast en hel fjäder, medan honans vackra dräkt 

 är alldeles osliten. Om någon nalkas boet, flyger 

 hanen endast några meter därifrån, lägger sig på 

 vattnet och simmar ängsligt fram och åter, utan 

 att visa någon skygghet. De nyfödda ungarna kunna 

 vid ett dygns ålder redan simma omkring. När de i 

 juli blifvit flygfärdiga, flyttar äfven hanen ifrån dem. 

 Ungarna samlas då i små flockar och draga åtmin- 

 stone i Finnmarken och på Island ned till hafvet. 

 Troligen flyttar honan bort långt före hanen, och 

 ungfåglarna komma för sig senare mot hösten. 

 Äggen äro ljust gråbruna — olivbruna med brun- 

 svarta fläckar. Längd 27,5—28,5 mm., tjocklek 

 19,5 — 20,5 mm. 



