209 



Ofvan mörkbrun med täta, hvitaktiga näckar, 

 som på hufvud och hals bilda smala streck. Öfre 

 stjärttäckarna hvita, stjärten hvit med mörkbruna 

 tvärband. Vingpennorna svartbruna, den första med 

 hvit spole, de inre handpennorna och armpennorna 

 med smala, hvita kanter. Undre vingtäckare hvita 

 med bruna fläckar. Från näbbroten öfver ögat ett 

 bredt hvitt band, genom ögat ett brunsvart. Under 

 hvit, halsen med undantag af strupen samt bröstet 

 och sidorna tätt beströdda med gråbruna fläckar. 

 Undre stjärttäckarna med enstaka, bruna fläckar 

 (jämför skogssnäppan). Könen lika. 



Om vintern äro öfversidans hvita och under- 

 sidans mörka fläckar mindre. Iris mörkbrun. Näbb 

 svart, det undre vid roten grönaktigt. Ben och föt- 

 ter gulaktigt gröna. Längd 208 — 233 mm. Vingen 

 118—132 mm. 



Ungfågeln har de ljusa fläckarna på öfversidan 

 rostgula och fläckarna på bröstet otydliga. 



Dunungen : hjässan, ett band längs nacken och 

 tre längs ryggen svarta. Från näbbroten genom 

 ögat en svart strimma. På hufvudets och kroppens 

 sidor svarta fläckar. Mellan de svarta banden och 

 fläckarna är fågeln rostgrå. Under gråhvit. 



Grönbenan finnes som häckfågel öfver större 

 delen af nordliga Europa samt österut till Taimyr- 

 landet och Japan. I Sverige förekommer hon från 

 och med Skåne öfver hela landet. I Uppland hafva 

 vi dock ej funnit henne häckande, och i Bohuslän 

 är hon tämligen sällsynt, hon flyttar ej regelbundet 

 längs vestkusten. Ej heller tyckes hon häcka på Öland, 

 men hon är vanlig på Gotland (Kolmodin). I Norge 

 finnes hon allmänt, i synnerhet i de nordliga trak- 

 terna ända upp till Ishafskusten. I södra Norge är 

 hon talrikast på högfjällen, där hon bygger kolonivis, 

 men är mindre vanlig på låglandet. På vestkusten 

 skall hon vara sällsynt (Collett). I Finland, särskildt 

 i norra Finland, är hon näst drillsnäppan allmän- 

 nast bland snäpporna, men hon häckar äfven i det 

 inre samt, ehuru sällsynt, i södra Finland. På norra 

 Kolahalfön är hon sällsynt, men vanlig i dess syd- 

 vestra delar (Palmen). I Danmark förekommer hon 

 häckande särskildt vid de stora »hedemossarna» 

 på Jylland (i Thy vid Sa^by, nära Randers m. fl. 

 ställen). På Sjselland är hon sällsyntare (Collin). 



Grönbenan ankommer till Mälartrakten i regel 

 i midten af april, eller så snart kärr och sjöstränder 

 äro isfria. På södra Öland synes redan i början af 

 juli en och annan gammal, fågel flyttande söderut, 

 och i midten af månaden är sträcket i full gång. 

 Ungfåglar äro funna vid Ölands södra udde redan 

 den 13 juli. Då grönbenan ej häckar på Öland, voro 

 'I' a, ehuru de ännu buro dun i nacken och på 



halsen, säkerligen på flyttning söderut. I senare 

 hälften af september är sträcket slut. Hon flyttar 

 dels enstaka, dels i mindre flockar. 



Till häckplats väljer grönbenan sänka mossar 

 och kärr, såväl på den- öppnare slättbygden som 

 inne i skogen. Vid häckplatsen låter hanen, i det 

 han liksom lekande flyger fram och åter, höra ett 

 läte, som mycket erinrar om vissa delar af trädlärkans 

 sång, och som man bäst återger med »lui, lui, lui». 

 Grönbenans vanliga läte, som ljuder under sträcket, 

 kan återges med »jiff-jiff, jiff». 



Sina ägg lägger grönbenan på någon gräsbeväxt 

 tufva eller dylikt. Redet består endast af några 

 torra grässtrån. Båda makarna rufva växelvis och 

 lämna mycket ogärna äggen. Äfven ungarna vårda 

 de gemensamt. Särskildt är hanen mycket djärf, 

 om man närmar sig dem, och ropar då »tepp, tepp». 

 Först när ungarna äro flygfärdiga, öfvergifvas de af 

 föräldrarna, hvilka då genast börja flyttningen söderut. 

 Äggen äro mycket ljust olivgröna, stundom stötande 

 i gult och med bruna fläckar, alltid mörkare än skogs- 

 snäppans. Längd 35 — 10 mm., tjocklek 25 — 27 mm. 



Gluttsnäppan, Totanus glottis, (L.) (Tafla 45, fig. 6). 



Syn. Glottis linnéi, Malm, Glottis nebularius. 



Namn: Glntt. Norska: Glutsneppe. Danska: 

 Grihibenet Klire, Hvidklire, Hvidsneppe, Glutsneppe. ; 

 Damsneppe (Odense). Finska: Valkea Vikla, Vilda. 

 Lapska : Stuora-cavcu. 



Sommardräkt: ryggen svart — gråbrun med hvit- 

 aktiga brämfläckar. Bakryggen hvit. Öfre stjärt- 

 täckarna hvita med glesa, bruna tvärband. Stjärten 

 hvit med bruna tvärband, de två mellersta pennorna 

 med gråbrun anstiykning. Handpennorna svart- 

 bruna, den första med hvit spole, de inre liksom 

 armpennorna brungrå och med smala hvita kanter. 

 Täckfjädrarna bruna med gråhvita kanter, de undre 

 hvita med svartbruna tvärstreck. Hufvud, hals och 

 bröst hvita med täta, svartbruna fläckar, kring ögat 

 en hvit ring. Under hvit. 



Om vintern ofvan ljust askgrå, med hvita fjä- 

 derkanter och innanför dessa en brun rand. Huf- 

 vudet ofvan och halsryggen med mörka streck. 

 Under hvit. Om våren och hösten bär gluttsnäp- 

 pan en öfvergångsdräkt mellan denna och den ofvan 

 beskrifna sommardräkten. Könen lika. Iris brun, 

 näbb svartaktigt, ben och fötter olivgröna. Längd 

 342—365 mm. Vingen 183—193 mm. 



Ungfågeln : ofvan gråbrun med tämligen breda, 

 hvita fjäderkanter. Hufvud och hals tätt streckade 

 med brungrått, ett streck från näbbet till ögat, 

 strupen i hela sin längd och de undre delarna hvita. 



27 



