213 



som nå nära nog till spetsen, finnas på både under- 

 och öfvernäbbet. Näsborrarna små, springlika, be- 

 lägna nära näbbroten. Vingarna långa, spetsiga, 

 den första pennan längst, de inre armpennorna för- 

 längda. Släktet bebor Ostasien och Nordamerika 

 samt omfattar två arter. 



Beekasinsnäppan, Macrorhamphus griseus, (Gmel). 



Syn. M. griseus, var. scolopacens, (Say). 



Namn: Danska: Sneppeklire, Collin; Klire- 

 sneppe; TRödbrystet Bekkasin-Klire, E. Oisen. 



Sommardräkt: ofvan svart med bruna fjäder- 

 kanter. De stora vingtäekarna med hvita kanter. 

 Vingpennor svartaktiga. Undre vingtäckare hvita 

 med svarta fläckar. Öfvergunip hvit med svartbruna 

 tvärfläckar. Stjärten brunsvart med hvita tvärband. 

 Under rödbrun, på bröst och hals med små runda, 

 svarta fläckar, på sidor och undergump med svarta 

 tvärband. Bukens midt hvit. 



Vinterdräkt: ofvan gråsvart, med smala, ljusa 

 kanter på vingtäekarna. Öfvergumpen som om som- 

 maren. Bröstet och halsen ljust gråbruna. Buken 

 hvit. Iris rödbrun. Näbb mörkt olivfargadt. Fötter 

 olivgula. Längd 254 — 280 mm. Vingen c:a j 90 mm. 



Macrorhamphus griseus häckar i Nordamerikas 

 nordligaste trakter samt i nordöstra Sibirien, vinter- 

 tid flyttande ända ned till Brasilien och Chili. I 

 Europa är han upprepade gånger erhållen i Eng- 

 land och äfven i ett fåtal fall i Frankrike. I norden 

 är han endast funnen en gång, vid Manö ej långt 

 från Ribe i vestra Jylland ('/„ 1894, Winge 1895).* 

 Exemplaret var i sommardräkt. 



Till sitt lefnadssätt liknar arten, som är dag- 

 fågel och besöker hafsstränderna, mer snäpporna än 

 beckasinerna, med hvilka han förr ofta sammanförts. 



Långnäbbsläktet, Limosa, Briss. 



Långnäbborna ega ett mycket långt, mjukt, mer 

 eller mindre uppåtböjdt näbb, som vid roten är 

 groft samt så småningom afsmalnar mot den svagt 

 tillplattade spetsen. Näsgropen räcker nästan till 

 spetsen, men fåran längs undernäbbet når ej öfver 

 mer än halfva näbblängden. Näbbet är längre än 

 stjärten (jämför Macrorhamphus). Näsborrarna smala. 

 Benen äro höga, smala, och underbenet naket högt 

 öfver liällcden. Vingarna tämligen länga och mycket 

 spetsiga, 1 :sta bandpennan längst. Stjärten jäm- 

 förelsevis kort och tvär. Fjäderbeklädnaden är tät 



• I Nilssons fauna 2:a upplagan var denna fågel upp- 

 tagen med anledning al' elt exemplar i Riksmuseum (l'aij- 

 kullska samlingen), som enligt etiketten skulle stamma frän 

 Lappland. Säkerligen loreligger här ett misstag. 



och åtsittande, om sommaren öfvervägande roströd 

 eller rostbrun, om vintern grå. Könen äro något 

 olika hvarandra och honan större än hanen. I lik- 

 het med flertalet snäppfåglar Iefva de i engifte. 



Släktet anträffas öfver nästan hela jorden och 

 omfattar 5 arter, af hvilka dock den grå långnäbban 

 numera vanligen föres till ett eget släkte, Terekia, 

 som ofta anses närmast släkt med drillsnäpporna. 

 I norden finnas endast tre arter. 



Öfversikt al arterna. 



i. Innertån medelst en. mycket obetydlig 

 hinna förenad med mellantån. 



A. Tarsen längre än '/ 3 af den hoplagda 



vingen L- aegocephala. 



B. Tarsen ungefär 'I, af den hoplagda 



vingen L. lapponica. 



II. Äfven innertån medelst en tydlig hinna 



förbunden med mellantån L cinerea. 



RÖdspofven, Limosa aegocephala, (L.) 

 fig. 5, ef i sommardräkt). 



"Tafla 47, 



Syn. Limosa melanura, LeisL, L. limosa, (L.). 



Namn: Svartstjärtad långnäbbet, Svartstjärtad 

 rödspof; Tvärspof (Gotl.); F.åvitla (Öl.). Norska: 

 Sorthalet Rödspovc, Sorthalet Langncebhe. Danska: 

 Sorthalet Kobbersneppe; Kobberhöne, Rödvitte (som- 

 mardr.); Strandsneppe (vinterdr.); Stor Snippo (Thy). 

 Island: Jaöraka, Jadreki. Finska: Mustapyrstö- 

 kuovi. 



Rygg och skuldror brunsvarta med rostbruna och 

 rostgrå fläckar samt talrika inblandade brungrå fjädrar 

 med svarta spolstreck. Bakrygg svartbrun. Öfver- 

 gump hvit. Stjärten vid roten hvit, utåt svart med 

 smal, grå eller gråhvit spetskant. Handpennorna brun- 

 svarta med hvita spolar, infanet och undersidan delvis 

 hvita, 5 — 10:e handpennorna med utfanets basala hälft 

 hvit. Armpennorna delvis hvita; häraf uppkommer 

 under flykten ett hvitt band öfver vingen. Vingtäckare 

 brungrå med ljusare kanter, de undre hvita. Huf- 

 vud och hals rostbruna- -rostgula, hufvudet ofvan 

 och bakhalsen samt ett band från näbbet till ögat 

 svartfläckiga. Bröst och sidor rostgula med glesa, 

 bruna och grå tvärstreck. Mage och undre stjärt. 

 täckare hvita med några få, gråbruna, tvärställda 

 fläckar. Honan liknar lianen, men har mattare 

 larger och är större. 



Om vintern ofvan brungrå med svartaktig bak- 

 rygg och hvita öfre stjärttäckare. Vingar och stjärt 

 som om sommaren. Framhalsen ljusgrå. Under 

 hvit. Iris brun. Näbb gulbrunt, vid spetsen svart. Föt- 

 tcT gråsvarta. Längd ef c:a 400, Q 415 mm. Vingen 

 c;a 230 ram, 



