214 



Ungfågeln är of van svartgrå med smala fjäder- 

 kanter. Hufvud, hals, bröst och sidor grå med 

 rostgul anstrykning. Strupe, mage och undergump 

 hvita. 



Dunungen: ofvan matt rostgul med svartaktiga 

 Häckar; frän näbbroten gä svarta strimmor öfver 

 pannan samt till ögonen. Under gråhvit, pä bröstet 

 med rostfärgad anstrykning. Den liknar mycket 

 spofvarnas dunungar, men tårna äro mycket längre, 

 mellantån med klo ungefär lika med tarsen, medan 

 tarsen hos spofungarna är 1 / 4 längre (jämför s. 194 

 och 215 om farsens beklädnad baktill). 



Rödspofven häckar inom nordliga och mellersta 

 Europa, dock ej norr om polcirkeln, samt i Sudur- 

 land på Island (Gröndal). Mot öster skall han gå 

 till Obs floddal. Vintern tillbringas vid Medelhafvet 

 och i norra Afrika samt i Indien och Australien. 

 I Sverige var denna vackra fågel ännu på 18.60- 

 talet allmän på Öland och häckade äfven flerestädes 

 på Gotland. På sista åren har han på Gotland blif- 

 vit ytterst sällsynt, och äfven på Öland har han 

 mycket aftagit i antal, emedan hans lämpligaste 

 häckplatser blifvit uppodlade. På mellersta Öland 

 finnes han dock ännu flerestädes (I. Råberg i bref). I 

 Norge är han funnen vid Fredrikshald (våren 1860, 

 Collett).* Han är ej med säkerhet anträffad i 

 Finland, men finnes i sydliga Olonetz nära Swirs 

 mynning (Palmen). ** I Danmark häckar han på 

 vestra Jylland, t. ex. vid Lönborggaard, vid Skjernå 

 och på Tipperne i Ringkjöbingfjord. Under höst- 

 sträcket förekommer han kring alla kusterna (Collin)- 



Till Öland skall rödspofven enligt befolkningens 

 uppgift ankomma i början af maj, och i midten af 

 maj plägar han redan ha ägg. Nykläckta ungar ha 

 vi funnit den 13 juni. Höstflyttningen börjar i juli, 

 sä snart ungarna äro fullväxta. Äfven ungfåglarna 

 flytta stundom redan vid denna tid enligt iakttagelser 

 af den ene af oss. I början af augusti ha de samt- 

 liga lämnat Öland. 



På gräsbeväxta ängar och myrar finner man 

 rödspofven bosatt. 1 869 var han på Öland ännu 

 sä allmän, att man träffade honom på alla lämpliga 

 lokaler, t. o. m. i helt små träsk eller vid kanten 

 af vattenpussar, som voro belägna alldeles intill 

 landsvägen, där man såg fåglarna ifrigt skrikande 

 flyga öfver hvarje resande, som körde förbi. De 

 betedde sig härvid likt rödbenan, och likt snäpporna 

 flögo de med framsträckt hals och hängande ben. 



* Däremot torde tvifvelsutan uppgiften om hans före- 

 komst i Finnmarken vara felaktig (jämför Palmen 1S73). 



** En uppgift (efter Schrader, 1842), att rödspofven skulle 

 vara funnen i finska lappmarken, är sannolikt oriktig (jämför 

 Palmen 1873). 



Båda makarna visade ungarna samma ömhet. Röd- 

 spofvens pipande läte liknar rätt mycket vipans och 

 torde närmast kunna återges med ett långdraget 

 »kii-vitt» eller »vii-vitt». Möjligen skall hans öländ- 

 ska namn >.fåvitta» söka återge hans af allmogen 

 väl kända läte. I en fördjupning på toppen af nå- 

 gon tufva läggas hans 4 päronformiga ägg; de äro 

 olivbruna med matta gråbruna fläckar. Längd 52 

 — 59 mm., tjocklek 34 — 38 mm. 



Myrspofven, Limosa lapponica, (L.) (Tafla 47, fig. 4, 

 ef i sommardräkt). 



Syn. Limosa rufa, Briss. 



Namn: Roströd långnäbbet,; Egentlig rödspof, 

 Smitt; Augustisnäppa, Kopparsnuppa (Skåne). 

 Norska: Rödspove, Ruströd Langmébbe: Langnceb, 

 Spuvje (Jsederen). Danska: Rödbrun Kobbersneppe : 

 Rödvitte (sommardr.); Strandsneppe (vinterdr.); 

 Lille Snippe (Thy). Finska: Punaktiovi. Lapska: 

 Kydi. 



Hane i sommardräkt: ofvan brunsvart med 

 rödbruna, ofta starkt urblekta fläckar. Bakrygg och 

 stjärttäckare hvita med svarta fläckar. Handpen- 

 norna svarta, i infanet hvitfläekiga och med hvita 

 spolar, armpennorna gråaktiga med hvita kanter 

 och fläckar. Vingtäckfjädfarna svartbruna eller brun- 

 grå med ljusa kanter, de undre hvita med svarta 

 fläckar. Stjärten gråbrun med hvita tvärfläckar. 

 Hufvudets sidor, halsen och undre kroppsdelarna 

 roströda, ett band från näbbroten genom ögat samt 

 halsryggen och bröstets sidor med smala, svartaktiga 

 fläckar. 



Honan liknar ofvan hanen. Undersidan är däre- 

 mot aldrig så rent och mörkt rödbrun, utan ljusare, 

 ofta svartfläckig, stundom till större delen hvit, 

 endast med litet rödbrunt på hals och bröst. Dock 

 finnas honor med hela undersidan ljust rostfärgad. 

 Om vintern äro båda könen ofvan brungrå med 

 svartaktiga fläckar och spolstreck. Under hvita. 

 Bröst och sidor mörkfläckiga. Iris brun. Näbb af 

 växlande längd, i spetsen svartaktigt, vid roten röd- 

 gulaktigt. Fötter svartaktiga. Längd ef 325—345, 

 9 424-434 mm. Vingen ef 201—208, 9 216— 

 231 mm. 



Ungfåglarna : ofvan svartbruna med rostgrå— gulgrå 

 fjäderkanter. Bakrygg och öfre stjärttäckare hvita. 

 Hals och bröst gulgrå med mörka spolstreck. Buk 

 och undre stjärttäckare hvita. Under sin andra 

 sommar bära ungfåglarna en dräkt, som står mellan 

 den ofvan beskrifna och den utbildade sommar- 

 dräkten (jämf. Collett 1881), 



