22E 



af ofta 40 — 50, stundom öfver 100 par; ej sällan 

 finnas flera reden i samma träd. Boen äro täm- 

 ligen stora och flata, glest byggda af grenar och 

 fina kvistar samt fodrade med gräs, hår och dylikt. 

 De byggas vanligen mot spetsen af de högsta gre- 

 narna. Äggen läggas tidigt, ofta redan den 15 — 20 

 april. Till antalet äro de 3 — 5 eller stundom 6, 

 blåaktigt gröna, ofläckade. Längd 58 — 62 mm., 

 tjocklek 42—44,5 mm. 



Hvita hägern, Ardea alba, L. (Tafla 49, fig. 4). 



Namn: Silfverhäger, Kinberg; Agrettliäger , 

 Smitt. Danska: Huid Heire, Sölvheire. 



Rent hvit. Skulderfjädrarna starkt förlängda 

 och med glest fan. Könen lika. fris gul. Näbb 

 svart. Ben mörkbruna. Längd c:a 1,015 mm. 

 Vingen 414—445 mm. 



Ungfågeln liknar den gamla men saknar den- 

 nes skulderplymer. 



Denna utomordentligt vackra häger har sitt 

 hem i sydöstra Europa, vestra Asien och norra 

 Afrika, samt ersattes i södra Afrika, Indien, den 

 malajiska arkipelagen och Ostasien af en till arten 

 knappast skild, men småväxtare form. Till Sverige 

 har han endast några få gånger förirrat sig. Linné 

 omtalar honom såsom funnen eller sedd vid Aras- 

 löf i Skåne (1746), och sedan dess är han fälld vid 

 Kristianstad (maj 1846, Riksmuseum), vid Horn 

 vid Nyköpingsfjärden (den - i / lil 1868), vid Björnö 

 i Stockholms skärgård (den 21 / 5 1876), vid Eskilstuna 

 (den 20 / 5 1877) (Kinberg) och vid Vesterås (november 

 1856, Nilsson). I Norge och Finland är han ännu 

 ej iakttagen, lika litet som i Danmark. 



Till lefnadssättet lär hvita hägern likna den 

 vanliga grå. 



Purpurhägern, Ardea purpurea, L. (Tafla 49, 

 fig. 1). 



Namn: Norska och danska: Purpurheire. 



Ofvan mörkt brungrå. De förlängda skulderfjä- 

 drarna rostfärgade. Vingpennorna gråsvarta. Vingens* 

 framkant och undre täckare samt underbenen ljust 

 roströda. Hufvudet ofvan, nacktofsen och ett band 

 länge halsryggen, ett annat under ögat och slutligen 

 ett på hvardera sidan om halsen svarta. Strupen 

 hvit. Hufvudets sidor och halsens öfre del rost- 

 röda, framtill med längsgåendc, svarta fläckar, som 

 1 1 1 -r ];i t sammansmälta med halsens svarta sidoband. 

 Nedre delen af halsen grå. Bröst och buk rödbruna 

 med stora, svarta fläckar. Undre stjärttäekarna 

 fläckiga af svart, hvitt och roströdt. Stjärten grå- 

 brun. Könen likna livaiandni. iris gul. Näbb 



gulaktigt. Benen mörkt grönaktigt grå. Längd 

 762—813, vingen 355 — 362 mm. 



Ungfågeln: ofvan svartbrun med breda, ljust 

 rödbruna fjäderkanter. Pannan svart. Nacke och 

 hals rödbruna. Strupe hvit. Under gulbrun med 

 långa svartbruna fläckar och gråsvarta sidor. 



Purpurhägern, som bebor Afrika ned till Kap 

 och Asien till Kina och Filippinerna, har äfven sitt 

 hem i sydöstra Europa. Han besöker tillfälligtvis 

 det öfriga Europa och har äfven trenne gånger för- 

 irrat sig till Sverige. Han är nämligen skjuten vid 

 Östra Torp i sydligaste Skåne ( 18 / 4 1853, Nilsson), på 

 Hisingen (gammal fågel 18 / M 1882) och i Bohuslän 

 på Tjörn (ungfågel 17 / 10 1891) (A. Stuxberg i bref). 

 Äfven i Norge äro två exemplar funna, nämligen en 

 äldre fågel vid Urskoug öster om Kristiania ( '/„ 1 886) 

 och en ung fågel vid Sigvalddal i Lyngen ('7 10 1890). 

 I Finland är han ej iakttagen. I Danmark är han 

 skjuten vid Sennels nära Thisted i norra Jylland ("/,, 

 1889, Winge 1891) samt skall äfven ha skjutits i 

 trakten af Frijsenborg på Jylland (Collin 1895). 



Purpurhägern närmar sig till lefnadssättet och 

 val af vistelseort kanske mer rördrommen än den 

 vanliga hägern. Han häckar visserligen i täta ko- 

 lonier men lägger oftare sina bon i vassen eller i 

 helt låga buskar än i trädens kronor.* 



Rördromsläktet, Botaurus, Steph. 



Halsen jämförelsevis kort och klädd af långa, 

 yfviga fjädrar. Stjärten hos våra arter af 10 pen- 

 nor. Tarsen kortare än mellantån med klo. 



Släktet omfattar närmare 25 arter, men upp- 

 delas ofta i två släkten, i det att dvärgrördrommen 

 afskiljes till släktet Ardetta. 



Öfversikt af arterna. 



I. Handpennoma svartgrå med rostgula tvär- 

 band. Innertån längre än den yttre B. stellaris. 



II. Handpennorna svartbruna. Inner- och ytter- 



tår lika långa B. minutus. 



* Vid Ribe i vestra Jylland sköts 1885 ett exemplar al' 

 Ardea (eller Buphus) comata, Pall (= ralloides, Scop.); ett 

 annat sköts i maj 1889 strax söder om Tönder i Slesvig 

 (Collin 1895). Denna häger är ofvan rostgul. Hufvudets och 

 nacktofsens fjädrar med svarta kanter. Vingar, stjärt och 

 undersida hvita, bröstet och dess förlängda fjädrar ljust rost- 

 gula. Näbb blyfärgadt med svart spets. Ben gröngula. Till 

 storleken står han emellan rördrom och dvärgrördrom, hvilka 

 han äfven liknar däri, att underbenet är fjäderklädt långt 

 ned, att näbbet knappt är längre än hufvudet och att tarsen 

 är kortare än mellantån. Längd c:a 400—500 mm. Vingen 

 c:a 200 mm. lians hemland är Afrika och södra Europa, 

 hvarifrån han då och då förflyger sig norrut. Han skall vara 

 en dagfågel. 



