224 



Rördrommen, Botaurus stellaris, (L.) (Tafla 49, fig. C). 



Syn. Ardea stellaris. 



Namn: 'Rördrum. Norska och danska: Rör- 

 drum, Stor Rördrum. Finska: Kaulushaikarä. 



Ofvan samt på stjärten tvärbandad och fläckig 

 af rostgult och svart. Vingpennorna rostbruna med 

 svarta tvärband. Hufvudet ofvan brunsvart. Från 

 munvinkeln bakåt ett mörkbrunt streck. Under 

 ljusgul med rostbruna längsfläckar, som utefter 

 strupen och halsen bilda ett band. På halsens och 

 kroppens sidor mörkbruna tvärfläckar. Könen lika, 

 men honan något mindre. Iris gulaktig. Näbb 

 grönaktigt gult. Fötter gulaktigt gröna. Längd 

 cf 740—800, 9 c:a 600—680 mm. Vingen (f 

 315—350, 9 280—300 mm. 



Ungfågeln liknar de gamla men är blekare 

 med gul i stället för rostfärgad anstrykning. 



Dunungen är ofvan brun med långa, roströda 

 dunspetsar. Under gulaktig. Strupen hvit. Iris 

 livit. Näbb och fötter »hvitröda». 



Rördrommen förekommer öf ver nästan hela Europa 

 samt i Afrika till Kap, mot öster går han ända till 

 Japan. Mot norden finnes han i mellersta Ryssland 

 och upp till Finska viken. I Sveriges mellersta och 

 södra landskap har han förr förekommit flerestädes, 

 men är på sista tiden ganska sällan iakttagen. Ännu 

 på lS60-talet träffades han tidt och ofta i Skåne och 

 några få gånger i Småland, flerestädes i Vestergötland, 

 där han häckade vid Hornborgasjön och vid Marie- 

 stad, flera gånger vid Göteborg mellan l3 / 9 och 2 "/ l0 , 

 sista gången 1868, samt på Orust i Bohuslän (*%i 

 1842, Malm), i Södermanland (april 1865, 9 / u 1868, 

 "/,, 1883). Några gånger är han skjuten vid Wijk i 

 Uppland (Kinberg) och på Öland åtminstone en gång 

 ( 21 /i> Kinberg), men på Gotland är han aldrig iakt- 

 tagen. I Norge ha endast några förirrade exemplar 

 anträffats, såsom vid Heirefos norr om Arendal 

 ("'/,, 1881) samt på Jtederen efter en stark sydlig 

 snöstorm ( 24 / 2 1885, Collett). I Finland är rör- 

 drommen mycket sällsynt, men är några få gånger 

 erhållen i södra delarna af landet, sålunda förutom 

 några i äldre berättelser omnämnda fynd vid Tap- 

 pila i Sagu, vid Helsingfors ( 2 % 1876), vid Kex- 

 holm ( 2 7 s 1875) samt i Viborgstrakten (sept. 1874) 

 (Palmen, Mela). Senast skola bo och iigg ha an- 

 träffats i S:t Andrea i sydöstra Karelen ( ! '/ 5 1895)* 

 I Danmark var han förr mycket vanligare än nu 

 och häckade flerestädes såväl på Jylland som på 

 Sjffllland, Lolland och Möen (Collin). 



Ehuru rördrommen är en härdig fågel, som 

 öfvervintrar redan i norra, Tyskland och åtminstone 



Tidskrift för Jägare och Fiskare lS9. r >, s. 140. 



stundom träffats i Skandinavien äfven vintertid, 

 flyttar dock flertalet till varmare länder. 



Rördrommen har sitt tillhåll vid vassrika flo- 

 der, sjöar och kärr. Han är en nattfågel, som om 

 dagen håller sig orörlig, och lär han då vanligen 

 stå på ett ben med indragen hals och näbbet rik- 

 tadt rätt upp. I denna ställning är han med 

 sina skyddande färger ytterst svår att upptäcka. 

 Sålunda berättade en gammal jägare, att han i en 

 vik på Torso i Mariestadstrakten under en andjakt 

 länge stått bredvid hvad han antog vara en spetsig 

 påle. Men då en hund kom springande rakt på 

 densamma, blef det lif i pålen, som befanns vara 

 en rördrom. Vid nattens inbrott blir rördrommen 

 liflig och söker då sin föda. Han lär röra sig med 

 synnerlig färdighet äfven i de tätaste snår, klätt- 

 rande öfver vassen och i buskarna. Endast sällan 

 flyger han, men väl uppkommen flyger han både 

 högt och lätt och liknar då, med halsen starkt in- 

 dragen, mycket en berguf. 



Rördrommens lockläte, som endast höres natte- 

 tid, är ett starkt skrik, påminnande om korpens, 

 och hanens parningsrop, ett slags vrålande, ljudar 

 vidt omkring. Man har sökt återgifva det med : 

 »ni prumb y prumb y prumb». Äfven har man, 

 ehuru med orätt, påstått, att det underliga ihåliga, 

 lätet, som mångenstädes äfven i Sverige gifvit an- 

 ledning till spökhistorier, uppkommer af att fågeln 

 håller näbbet under vattnet medan han skriker. 

 Lätet är verkligen bubblande samt så skarpt, att 

 det en lugn sommarnatt torde kunna höras ett par 

 kilometer. Rördrommens föda består af småfisk 

 och andra mindre djur, som förekomma i vassen, 

 såsom grodor, ödlor, insekter samt någon gång fågel- 

 ungar och sorkar. 



Sitt bo lägger han bland tät vass. Äggen, 

 som skola vara 3 — 5 till antalet, äro grågula med 

 grön anstrykning. Längd 50 — 57 mm., tjocklek 

 37—40 mm. 



Dvärgrördrommen, Botaurus minutus, (L.) (Tafla 49, 

 lig. 8, ef, fig. 7, 9). 



Syn. Ardea minuta, Ardetta minuta. 



Namn: Dvärghäger, Dvärgrördrum- Norska 

 och danska: Drrerglieire, Dvcergrördrum. 



Hane: hufvudet ofvan, rygg, stjärt och inre 

 armpennor glänsande svarta. Återstående vingpen- 

 nor matt svarta. Hals, bröst, buk och sidor samt 

 vingens smärre täckfjädrar ljust brungula, på bröstets 

 sidor under de förlängda halsfjädrarna med stora, 

 svartbruna fläckar. De stora öfre och de undre 

 vingtäekarna gulhvita. Honan har ryggen glänsande 



