226 



Höger fot af stork ' 



Ungarna födas dunklädda men 

 kvarligga i boet och vårdas af 

 föräldrarna tills de äro flygfärdiga. 



Familjen, som här uppdelas 

 i trenne underfamiljer, räknar 

 närmare 50 arter. 



Öfversikt af underfamiljerna. 



I. Näbbet icke kägelformigt. 

 å. Näbbet trindlagdt, båg- 

 böjdt åtminstone i spet- 

 sen Tantalini. 



B. Näbbet nedtryckt, i spet- 

 sen utvidgadt och afrun- 



dadt Plataleini. 



II. Näbbet kägelformigt Ciconiini. 



1 Underfarn. Ibisfåglar, 



Tantalini. 



Näsgropen är en smal 

 fåra, som nästan når näb- 

 bets spets, detta saknar hak 

 (jämför underfam. storkar 

 nästa sida). Näsborrarna äro 

 små och ligga högt upp, nära 

 näbbroten. Från hakvinkeln 

 går en fåra till näbbspetsen. Stjärten består af 12 

 pennor. De rugga två gånger om året. 



Underfamiljen omfattar något öfver ett tjog 

 arter, spridda öfver större delen af jorden. 



Ibissläktet, Ibis, Aud. 



Släktet af viker från alla andra storkfåglar däri, 

 att tarserna framtill ha tvärställda plåtar. Midt- 

 tåns klo har några inskärningar, men ingen regel- 

 bunden tandning som hos hägrarna. 4 arter äro 

 kända. 



Svarta ibis, Ibis falcinellus, (L.) (Tafla 49, fjg. 9). 



Syn. Falcinellus niger, (Gmel). 

 Namn: Norska och danska: Ibis, Sort Ibis, 

 Europceisk Ibis. Finska: Musta iibis. 



Hufvud, hals, framrygg, bröst och buk rödak- 

 tigt kastanj bruna. Bakrygg och undergump s vart- 

 aktiga med skiftande metallglans. Undre vingtäckare, 

 vingar och stjärt grönaktiga med stark metallglans. 

 Könen lika, men honan mindre. Iris brun. Näbb 

 svartaktigt. Fötter svartgrå. Längd <f c:a 690, 

 9 c:a 560 mm. Vingen ef c:a 380, 9 c:a 290 mm. 



Ungfågeln: på hufvud och hals samt ofvan och 

 under mörkt gråbrun. Vingar och stjärt med stark, 

 grön metallglans. Hufvud och strupe hvitfläckiga. 



Ibis' utbredningsområde omfattar mellersta och 

 södra Europa, Afrika ned till Zambesi, Asien till 

 östra Kochinkina, går ned till Australien samt in- 

 begriper Nordamerikas södra stater. I norden är 

 han en sällsynt gäst. I Sverige erhölls han på Got- 

 land (Thunberg 1798), hvarifrån också en gammal 

 fågel beskrifves af Nilsson, som äfven omnämner 

 honom såsom erhållen i Skåne och Södermanland, 

 tvänne ungfåglar ha anträffats vid Björklinge i Upp- 

 land ('/ 8 1842, Kinberg), en ung fågel fälldes i 

 Amnehärad vid Venerns nordöstra strand hösten 

 1866 (Kinberg). Äfven i Norge är han anträffad 

 några gånger, såsom i Bingebo vid Kristiania ett 

 par gånger (t. ex. hösten 1839), vid Drammen (juli 

 1862), vid Bergen 2 st. (1848), vid Bodö (sept. 

 1835) (Collett). I Finland är han fumien en gång, 

 på Kuustö vid Åbo om sommaren något år på 

 1830-talet, då tvänne exemplar observerades, hvaraf 

 ett sköts. I Danmark är han skjuten nära Sege- 

 berg ( 25 / l0 1825), vid Fredriksstad på Fyen, i trakten 

 af Naästved ( 2 7 9 1882) och nära Thisted i Jylland 

 ("/o 1889). Från Island ha ej mindre än fem 

 exemplar erhållits (1824). Äfven på Fseröama skall 

 han förekomma i storspofvens flockar (Collin). 



Ibis lär till sitt uppträdande och sina vanor 

 likna storspofven, och han träffas äfven stundom i 

 sällskap med spofvar. Han uppehåller sig helst på 

 sänka mossar eller långgrunda sjöstränder. Äggen 

 äro vanligen tre, enfärgadt grönblå. Längd 51 — 55 

 mm., tjocklek 34 — 40 mm. 



2 Underfam. Skedstorkar, Plataleini. 



Denna underfamilj innefattar endast ett släkte, 

 utmärkt genom sitt raka, tillplattade, i spetsen 

 skedformigt utbredda näbb. Näsborrarna äro korta 

 springor, som öppna sig på näbbets öfre yta nära 

 dess bas. En näbbfåfa går längs näbbskedens öfre 

 kant ända fram till spetsen. De rugga om hösten, 

 men nacktofsen växer först ut mot våren. 



Skedstorksläktet, Platalea, L. 



Släktet omfattar 6 arter och bebor såväl dett 

 östra som det vestra halfklotets varmare delar. 



Skedstorken, Platalea leucorodia, L. (Tafla 48, fjg. 3). 



Namn: Skedgås. Norska: Skeheire, Skegaas. 

 Danska: Skeheire, Skegaas, Skovlneeb. Finska: 

 Kapustahaikara. 



