233 



Porzana intermedia, (Herm.) (Tafla 50, fig. 4). 



Syn. Ortygometra pygmaea, (Brehm). 



Namn: Danska: Lille Sumphöne. 



Ofvan brun med större svarta och smärre hvita 

 längsfläckar. Hufvudets sidor, hals och bröst skiffer- 

 grå, buk och sidor svarta med hvita tvärstreck. Hos 

 ungfågeln är det skiffergrå ersatt med hvitt, hvar- 

 jämte bröstet är brunvattradt. Längd c: a 178 mm. 

 Vingen c:a 90 mm. 



Artens område omfattar mellersta Europa och 

 går mot öster till Persien och i söder till Afrika 

 och Madagaskar. Danmark är det enda land i nor- 

 den, där denna sumphöna har iakttagits: */ 6 1S87 

 nära Gjorslev vid Stevns (Sjaelland), 30 /, 1893 vid 

 Nyborg på Fyen (Collin). Möjligen kommer hon 

 äfven att någon gång ertappas i Sverige. 



Lilla sumphönan, Porzana parva, (Scop.) (Tafla 50, 

 fig. 3). 



Syn. Phalaridium parvum, Gallinula pusilla, 

 Bechst., Ortygometra piisilla, Ortygometra parva > 

 Zapornia parva, Ortygometra minuta, (Pall). 



Namn: Lilla Jcärrhönan. Danska: Dvcerg- 

 Sumphöne, Dvcerg-Börhöne. 



Hane: ofvan olivbrun med enstaka svarta och 

 hvita fläckar midt på ryggen. Vingpennorna mörkt 

 gråbruna. Armpennorna svarta med breda, rostgrå 

 kanter. Stjärten af ryggens färg. Hufvudet ofvan 

 mörkbrunt, dess sidor, framhalsen, bröstet och bu- 

 ken blågrå. Undergump och undre stjärttäckare 

 svartaktiga med hvita fläckar. Sidor och undre 

 vingtäckare mörkt gråbruna. Honan har strupe och 

 framhals hvitgrå, bröst och buk bruna. Iris blod- 

 röd. Näbb gulgrönt, vid roten rödt. Ben gröna. 

 Längd c:a 250 mm. Vingen 100 — 110 mm. 



Ungfågeln liknar honan, men har skulderfjäd- 

 rarna hvitbandade och hela undersidan hvit. 



Lilla sumphönan finnes i södra och' mellersta 

 Europa och mot öster till Central- Asien. Vintern 

 tillbringar hon i nordvestra Indien och nordöstra 

 Afrika. I Sverige är hon funnen på Gotland (Meves 

 1856), och i Mörlanda socken i norra delen af Kal- 

 mar län skall så väl honan ha skjutits som ägg 

 och bo tillvaratagits ("/„ 1862, Westerlund 1867). 

 I Norge är hon ännu ej funnen lika litet som i 

 Finland. I Danmark skall hon ha anträffats på 

 Möen och på Vilslev Enge (Collin). 



Till lefnadssättet lär hon likna den vanliga sump- 

 hönan. Äggen, vanligen 8, äro ljust gulbruna med täta, 

 något mörkare, från grundfärgen föga afstickande 

 fläckar. Längd 29 — 33 mm. ,~ tjocklek 22 — 23 mm. 



Rörhönssläktet, Gallinula, Briss. 



Näbb högt med springlika näsborrar. Näbb- 

 ryggen sammanhänger bakåt med en naken sköld, 

 som täcker pannan. Tarsen framtill med plåtar, 

 baktill med nätlik hud. Tårna kantade af en smal 

 hudsöm, men utan verklig simhud. Baktån längre 

 än halfva tarsen. 



Släktet omfattar 5 arter, spridda öfver större 

 delen af både gamla och nya världen. 



Rörhönan, Gallinula ch/oropus, (L.) (Tafla 50, fig. 6). 



Namn: Sumphöna, Grönfotad sumphöna,Vass- 

 höna. Norska: Grönbenet Vandhöne. Danska: Röd- 

 blisset Rörhöne, Grönbenet Vandhöne, Rödblisset 

 Vandhöne; Suderhöne (Jylland). Finska: Liejuhana. 



Rygg, vingar och öfvergump mörkt gråbruna — 

 svartbruna. Ving- och stjärtpennorna svartbruna, 

 den l:sta handpennan med smal, hvit kant i utfanet. 

 Hufvud, hals och hela undersidan mörkt skiffergrå, 

 på buken med hvit inblandning och på sidorna 

 med ett par stora, hvita fläckar. Stjärt svartbrun. 

 Undergumpen i midten svart, på sidorna hvit med 

 rostfärgad anstrykning. Könen lika, men honan har 

 mattare färger. Iris och näbb röda, näbbspets gul. 

 Fötterna gröna. Längd 317 — 330 mm. Vingen 

 170 — 185 mm. 



Ungfågeln har hvitaktig strupe och täta, bruna 

 — hvitaktiga tvärband på undersidan. 



Dunungen: svart, på strupen med hvita fläckar. 

 Hufvudets sidor blåaktiga, näbbet och den bara 

 pannan röda. 



Rörhönan förekommer i större delen af Europa, 

 Afrika och Asien samt ersattes i Amerika af en mycket 

 närstående art. I Sverige är hon tämligen sällsynt, en- 

 dast funnen på några få ställen från och med Skåne 

 upp till Uppland och Nerike. På Öland är hon iakt- 

 tagen äfven vintertid (7, 1895, P. Hanström i bref). 

 Hon synes ha tilltagit i antal de sista åren, och 

 flera par häcka numera årligen i Hjälstaviken i 

 Uppland. I Skåne häckar hon på Nöbbelöfs och 

 Åkarps mossar (Sundström). I Norge finnes hon, 

 ehuru mycket sparsamt, som häckfågel efter vest- 

 kusten upp till Trondhjem, men hon är äfven fun- 

 nen i Balsfjord innanför Tromsö ("/,„ 1887 och 

 april 1891) samt nära Nordkap (april 1885). Vid 

 Stavanger ha under flera år ett eller flera par 

 häckat vid samma sjö. Den tid isen dref dem 

 därifrån tillbragte de i den närliggande hamnen 

 (Collett). Flertalet rörhönor torde dock flytta. I 

 Finland är hon skjuten i Kyrkslätt i Nyland ( a 7 



30 



