243 



brun. Näbb och fötter svarta. Längd 594—645 

 mm. Vingen 320 — 358 mm. 



Ungfåglarna sakna det hvita på halsen. Huf- 

 vud och hals äro mera grå. Armpennorna och de 

 öfre vingtäckarna hvitkantade. 



Dunungen: ofvan grå, under gråhvit (Midden- 

 dorffs Reise II, 2, s. 229, T. 21, fig. 1). 



Prutgåsen är en högnordisk fågel, som häckar 

 kring Ishafvet såväl i gamla som nya världen. Hon 

 skall bygga på Grönland norr om 70° N. Br. På 

 Spetsbergen är hon talrik. På Novaja Semlja skall 

 hon häcka, likaså vid Sibiriens nordkust. I Sverige 

 förekommer hon endast under flyttningstiden, men 

 då rätt allmän längs ostkusten från Skåne till 

 Stockholms skärgård samt vid Gotland. Längs 

 Öland sträcker hon sålunda i stor mängd vår och 

 höst, vanligen från midten af maj och åtminstone 

 vissa år till mot slutet af juni samt från midten 

 af september stundom till ända in i november.* Vid 

 Skånes kust stannar hon stundom kvar större delen af 

 vintern. I vårt lands inre delar påträffas vilsekomna 

 individ ; sådana hafva iakttagits i Mora (Dalarne) ( 24 / 10 

 1873, Kinberg), vid Teensjön i Nerike ( 28 / 10 1874), 

 kring Vettern och vid Tåkern (Sundström) m. fl. 

 ställen. Vid vår vestra kust är hon mycket säll- 

 synt, men är funnen flera gånger i trakten af Göte- 

 borg (Malm), en gång i norra Bohuslän t. o. m. 

 midt i vintern ( 24 / 2 . Sundström). 



Äfven längs norska kusten flyttar prutgåsen i 

 stor mängd. Vårsträcket börjar de sista dagarna af 

 maj och höststräcket i början af september. De 

 flesta år öfvervintrar ett och annat individ utanför 

 Jasderen eller Lister. Likaså stannar ett eller annat 

 troligen ej fortplantningsskickligt individ kvar öfver 

 sommaren (Gollett). Längs Finska vikens stränder 

 ända till Åland skjutes hon regelbundet höst och 

 vår. Hon är äfven anträffad i Björneborgstrakten, 

 nära Uleåborg samt i Tavastland och södra Savo- 

 lax, t. ex. vid Nyslott, likaså vid Ladoga, allt un- 

 der flyttningen; nära Helsingfors är hon funnen. äf- 

 ven sommartid (Mela). Vid Danmarks kuster är 

 prutgåsen under flyttningstiderna den vanligaste af 

 alla gäss, isynnerhet är hon talrik kring Limfjorden 

 och vid Ljesö. Flertalet skola stanna kvar under 

 milda vintrar; de komma i september, och i slutet 

 af maj flytta de norrut (Collin). På Fieröarna ses hon 

 ofta vår och höst, men endast sällan på Island (Collin). 



När prutgässen om våren besöka vår kust,, äro 

 de vanligen feta, på hösten åter ytterst magra. Prut- 

 gåsen är mycket sällskaplig och uppträder utom 

 häekningstiden i täta, ofta mycket stora flockar. 



* I juli 1891 sågs upprepade gånger en prutgås i säll- 

 skap med gråländer på södra Öland (Koll.liofT). 



Hon är mindre skygg än andra gäss, ooh såväl när 

 hon i stora flockar hvilar på hafsytan, som när 

 hon betar på landbacken, låter hon stundom jägaren 

 helt öppet närma sig. Under sträcket flyga prut- 

 gässen vanligen ej ordnade i »snöplog» utan ibland 

 i en rad men oftast i en oordnad tät flock, stundom 

 bakåt utdragen i en lång svans. Prutgåsens skrik 

 liknar mer ett kort trumpetande än ett vanligt gås- 

 kackel. Det erinrar något om tranans, men är ej 

 så utdraget. 



Sitt tämligen stora, väl ombonade rede lägger 

 hon på släta marken, doldt bland stenar eller väx- 

 ter, ej långt från hafvet. Äggen, oftast 6 — 8 till 

 antalet, äro gräddfärgade, 70 — 74 mm. långa och 

 47 — 49 mm. tjocka. 



Rödhalsade gåsen, Branta ruficollis, (Pall.) (Tafla 

 52, fig. 7). 



Syn. Anser ruficollis, Bernicla ruficollis, 

 Brenthus ruficollis. 



Namn: Danska: Rödhalset Gaas. Finska: 

 Punahaulainen hanhi. 



Hufvud, halsrygg och strupe svarta; en rund 

 hvit fläck mellan näbbet och ögat och en röd- 

 brun fläck på hvardera sidan af hufvudet, den se- 

 nare är omgifven af ett hvitt band, som bakåt fort- 

 sätter längs halsens sida på gränsen emellan den 

 svarta och röda fårgen. Ofvan svart, vingarnas mel- 

 lersta och större täckfjädrar kantade med hvitt, bil- 

 dande två band tvärs öfver vingen. Öfre stjärttäckarna 

 hvita. Vingar och stjärt svarta, den senare med 

 små, hvita fläckar i spetsen. Framhals och bröst 

 rödbruna, baktill begränsade af en hvit ring, som 

 går rundt omkring kroppen. Främre delen af buken 

 svart, bakre delen, undergumpen och sidorna samt 

 underbenets fjädrar hvita. Honan liknar hanen, 

 men har dunklare färger. Iris mörkbrun. Näbb 

 och ben svarta. Längd 510—570 mm. Vingen 

 c:a 365 mm. 



Ungfågeln har det svarta ersatt af mörkbrunt, 

 fläcken på hufvudets sida brun med röd anstryk- 

 ning samt bröstet rödaktigt. 



Rödhalsade gåsen tillhör nordligaste Asien samt 

 skall tillbringa vintern vid Kaspiska hafvet. En- 

 dast någon enda gång förirrar hon sig vesterut. I 

 Sverige är hon anträffad vid Lund (okt. 1793), ett 

 exemplar erhölls vid Ystad (senhösten 1830) samt 

 slutligen skall ett exemplar erhållits vid Oskarshamn 

 i Kalmar län »för många år sedan», och tvänne 

 stycken skola ha 'iakttagits på Mörkö i Mälaren 

 (våren 1838) (Nilsson). I Norge är hon ej funnen. 

 I Finland är hon erhållen lefvande vid Pullinlahti, i 



