246 



ställas ofta i närheten af gräsänderna, men deras 

 höga näbb med dess breda nagel liknar mer gäs- 

 sens. Näsborrarna ligga dock närmare näbbroten. 

 Tarsen är äfven något kortare än hos flertalet gäss. 

 Praktgässen bebo Nordamerika och Ostasien 

 samt omfatta endast 2 arter. 



Aex galericulata, (L.) 

 (Tafla 52, fig. 4, cT i vårdräkt). 



Hane i vårdräkt : pannan och nackens förlängda 

 fjädrar gröna, metallglänsande, hjässan mörkt pur- 

 purfärgad. Hufvudets sidor framför ögat brungula, 

 bakom detsamma hvita. Strupen och halsens sidor 

 rostbruna med hvita spolstreck. Halsfjädrarna för- 

 längda. Rygg och vingtäckare mörkt olivbruna. 

 Skulderfjädrarna dels blåviolett metallglänsande, dels 

 hvita med svart utkant. Den innersta armpennan 

 mycket bred med nästan trekantig omkrets, dess 

 skaft krökt nedåt, dess innerfan gulbrunt, upptill 

 kantadt med hvitt, baktill med svart; ytterfanet me- 

 tallglänsande violett. Armpennorna gråbruna med 

 mer eller mindre tydlig grön metallglans på ytter- 

 fanet; de yttre med hvita spetsar. Handpennorna 

 gråbruna, i ytterfanet kantade med silfvergrått, 

 längs innerfanet med grön metallglans. Stjärten 

 olivbrun med grön metallglans. Bröstet metall- 

 glänsande, mörkt purpurfärgadt, på sidorna med 

 tvänne hvita, tvärgående band på svart botten. 

 Sidorna ljust rostgula, fint vattrade med mörkbrunt. 

 Undre vingtäckare brungrå. Buken och under- 

 gumpen hvita. Iris mörkbrun. Näbb rödaktigt 

 brunt med »blåaktigt köttfårgad» nagel. Fötter och 

 ben rödgula. Simhud svart. I sommardräkt liknar 

 han honan, som har hufvud och hals grå, ett hvitt 

 band från ögat bakåt. Ryggen gråbrun. Vingspegeln 

 grön och vingspetsen med grön glans, handpennorna 

 med en. hvit rand längs utkanten. Bröstet brunt, 

 hvitfläckigt. Strupen och återstoden af undersidan 

 hvita. Längd c:a 430 mm. Vingen 225 — 236 mm. 



Denna praktfulla fågel bebor mellersta och 

 södra Kina, Formosa och Japan samt under fort- 

 plantningstiden Amurlandet. I Europa är hon oss 

 veterligen endast en gång erhållen, nämligen i Lom- 

 sjön nära Staburnäs by i Vilhelmina i Lappland 

 (slutet af maj 1894). Exemplaret, en hane i vår- 

 dräkt, har genom jägmästare K. Grams bemedling 

 blifvit oss tillsändt för granskning och förvaras för 

 närvarande iUpsala universitets zoologiska samlingar.* 



* Möjligheten af att ifrågavarande fågel rymt ur någon 

 zoologisk trädgård torde, om den än ej är vidare sannolik, 

 dock ej kunna alldeles förnekas. 



Svansläktet, Gygnus, L. 



Näbb jämnbredt, vid basen högt, framåt ned- 

 tryckt. Näbbnageln intar aldrig mer än halfva 

 näbbets bredd. Halsen smal och lång, längre än 

 den öfriga kroppen. Vingarna nå hoplagda ej stjärt- 

 spetsen, pennorna medelmåttiga, den 2:a och 3:e 

 längst. Stjärten, afrundad eller spetsig, består af 

 18 till 24 pennor. 



Svanarna rugga endast en gång årligen och 

 bära således likadan klädnad året om. Könen äro 

 till dräkten lika, men honan är något mindre. 

 Ungarna äro under de första åren grå och bli först 

 fortplantningsskickliga i 3:e året. Svanarna simma 

 mycket fort men kunna ej dyka. Då de skola 

 lyfta, springa de först ett stycke på vattnet, och 

 i blåst flyga de alltid upp mot vinden. Väl upp- 

 komna, flyga de både uthålligt och högt, men 

 tungt och ej synnerligen fort. På land röra de sig 

 klumpigt. Svanarna lefva företrädesvis af växtäm- 

 nen, hufvuclsakligast af sådana, som de på grundt 

 vatten medelst sin långa hals förmå upphämta från 

 botten. De lefva i engifte, och paret håller ihop året 

 om. Höst och vinter samlas de ofta i stora flockar, 

 men under parningstiden äro de trätgiriga och tåla 

 hvarken sina likar ej heller andra fågelarter inom det 

 lilla område hvarje par utvalt. De häcka i grunda sjö- 

 vikar och träsk (und. mindre sångsvanen) och bygga 

 mycket stora bon. De lägga 5 till 8, mycket sällan 

 flera, smutsigt hvitaktiga ägg. Endast honan rufvar, 

 men hanen, håller sig under rufningstiden i hennes 

 närhet och försvarar henne djärft mot andra djur, 

 som nalkas boet. 



Bröstben af sångsvan, c:a V4- 

 Kamnien ar öppnad på högra sidan 

 för att visa luftstrnpen. 



Bröstben af mindre sängsvan, 



sedt uppifrån 

 och med blottad luftBtrupe. 

 (efter Yarrell, Brit. Birds). 



