257 



nande mot spetsen och strax framom 

 näsborrarna smalare än vid desamma- 

 Handpennorna helt mörkbruna eller 

 svarta. 



1. Det jämförelsevis breda och kraftiga 

 näbbets spets upptages ej helt af 

 näbbnageln. 



a. Öfvernäbbets kanter ingenstädes 



invikta Clangula. 



b. Öfvernäbbets kanter längs främre 

 hälften invikta Harelda. 



2. Näbbnageln upptagande hela näbb- 

 spetsen. 



a. Näbbet från vinkeln af fjäder- 

 betäckningen vid pannan kortare 

 än tarsen. Näbbet framåt starkt 

 afsmalnande och öfvernäbbet 

 med längs främre hälften in- 

 böjda kanter Cosmonelta. 



b. Näbbet från vinkeln af fjäder- 

 betäckningen vid pannan lika 

 långt som tarsen eller något 

 längre. Öfvernäbbet efter hela 



sin längd med inböjda kanter... Eniconetta. 

 II. Fjäderbetäckningen vid näbbets bas bildar 

 trenne långt framskjutande, mer eller mindre 

 spetsiga vinklar (se fig. 4—7, tafla 59) ... Somateria. 



Viggsläktet, Fuligula. Steph. 



Näbbet är längre än tarsen, nära nog af samma 

 längd som mellantån utan klo. Pannskelet — den 

 fjäderklädda flik, som från pannan skjuter framåt 

 — vinkligt. Stjärten afrundad, med 14 pennor. 



Släktet omfattar 14 arter men uppdelas ofta i 

 tvänne, så att brunanden och Fuligula nyroca jämte 

 ytterligare 7 samsläktingar — motsvarande gruppen 

 I i nedanstående öfversikt — bilda ett eget släkte 

 Nyroca. 



Öfversikt al" arterna. 



I. Näbbet knappast tilltagande i bredd mot 

 spetsen. 



A. Öfvernäbbets lameller synliga från sidan F. rufina. 



B. Öfvernäbbets lameller ej synliga från 

 sidan. 



1. Vingspegeln hvit F. nyroca. 



2. Tingspegeln askgrå F. ferina. 



[I. Näbbet kort och bredt samt" bredare mot 



spetsen. 



A. Ryggen och skuldrorna med vågformiga 

 svarta streck på hvit botten eller hvita 

 streck på mörkbrun botten. Ingen tofs 

 i nacken F, marila- 



Ii. Hyggen och skuldrorna svarta eller svart- 

 liruna, med eller utan hvita punkter. 

 Merendels tofs i nacken F. fuligula. 



Rödhufvade dykanden, Fuligula rufina, (PalL). 



Namn : Hödhovedet And. 



Hane: hufvudet och främre delen af halsen röda; 

 nacke med en yfvig kam af korta, styfva, ljusgula 

 fjädrar. Halsen för öfrigt, bröst, buk, framrygg och 

 öfre stjärttäckare brunsvarta, återstoden af ryggen grå 

 med en hvit fläck framtill på hvar sida. Vingen 

 grå med hvit spegel. Handpennor hvitaktiga med 

 kanter och spetsar svartgrå. Kroppens sidor och 

 undre vingtäckare hvita. Stjärten grå. Hona: 

 hufvudet ofvan och bakryggen mörkbruna, åter- 

 stoden af öfversidan brun med ljusgrå fjäderkanter. 

 Vingen liknar hanens, men det hvita är gråhvitt. 

 Under ljusgrå, på bröst och sidor brunfläckig. Iris 

 gulröd (ef) — brungul (9). Näbb bjärt rödt (ef) eller 

 s vartaktigt med röd spets(Q). Fötter gulröda(cf ) eller 

 ljusröda (9)- Längd c:a 550 mm. Vingen c:a 270 mm. 



En hane af denna art fälldes ("/, 1892, Winge 

 1893) nära Rödvig på sydvestra Sjselland, äfven skall 

 hon ha skjutits på Hindöi Stadilfjord i vestra Jylland 

 ("/, 1872, Liitken 1885).* Arten bebor sydöstra 

 Europa, norra Afrika samt Indien. 



Fuligula nyroca, (Guldenst.) (Tafla 56, fig. 3, ef i 

 vårdräkt). 



Syn. Nyroca africana (Gmel.). 



Namn: Danska: Hvidöiet And. 



Hane: hufvud, hals och bröst rödbruna, en 

 svartaktig ring kring halsroten. Ofvan mörkbrun, 

 svagt vattrad. Vingarna svartbruna. Handpennorna 

 med infanet till större delen hvitt, de yttre arm- 

 pennorna utom i spetsen hvita, de inre med grön 

 glans. Buken framtill hvit, baktill och på sidorna 

 brunaktig. Undre stjärttäckarna hvita. Honan lik- 

 nar hanen, men har mindre klara färger, saknar 

 den svarta halsringen samt har sidor och bröst fläc- 

 kiga; hon påminner rätt mycket om vigghonan. 

 Iris hvit. Näbb och fötter mörkt blyfärgade. Längd 

 340—405 mm. Vingen 172—196 mm. 



Denna art tillhör vestra Asien, Medelhafslän- 

 derna samt östra och mellersta Europa. I norden är 

 den endast funnen i Stora Balt (april 1863, Collin), 

 men skall någon gång häcka i Slesvig — Holstein. 

 Faber (1822) uppgifver sig ha sett arten på Island. 



Brunanden, Fuligula ferina, (L.) (Tafla 56, fig. 1, ef 

 i vårdräkt, fig. 2, Q). 



Syn. Aristonetta ferina. 



Namn : Rödhalsad dykand; Brunta (vid Tåkern). 

 Norska: Ta feland. Danska: Taffeland, Brunnakke, 

 Eödnakke. Finska: Punasotha, Punatélkkä. 



"' Nilssons uppgift (efter Malmlén), att denna and skulle 



anträffats i Göteborgstrakten, torde få anses felaktig. 



33 



