265 



rnen ytterst liflig, och hans flykt är mycket snabb. 

 När en flock är sysselsatt med fiske, dyka vanligen 

 de främsta ned och komma så upp sist i skaran, 

 de gripa då oftast till vingarna för att återtaga sin 

 plats i spetsen, och sä fortgår det undan för undan. 



Hanen låter om vintern och våren höra sitt klin- 

 gande, nästan flöjtlika läte: »ala ala allalläla», som, 

 isynnerhet när flera sjunga samtidigt, bland isen- och 

 de ödsliga skären verkar i hög grad friskt och liffullt. 



I maj och juni drager alfågeln långs vatten- 

 dragen upp till sina häckplatser och fördelar sig 

 där parvis. Vid brädden af någon liten klar fjäll- 

 sjö eller älf bäddar honan sitt enkla bo, doldt biand- 

 gräs eller buskar. Äggen, vanligen 8, äro grön- 

 aktigt hvita. Längd 51 — 5ö mm., tjocklek 34 — 37,5 

 mm. 



Strömandsläktet, Cosmonetta, Kaup. 



Näbbets form (jämf. öfversikten sid. 257) och 

 hanens brokiga, egendomliga dräkt utmärka detta 

 släkle, som endast omfattar en art. 



Strömanden, Cosmonetta histrionica, (L.) (Tafla 57, 

 fig. 1, cT i vårdräkt, fig. 2, 9). 



Syn. Fuligula histrionica, Hareida histrionica, 

 Glaucion histrionicum. 



Namn : Harlekinsand, Smitt. Norska och dan- 

 ska: Strömand. Fseröarna: Brimondt. Island: Stra- 

 umönd, Brimönd, Brimdufa. Finska: Virta-alli. 



Hane i vårdräkt: hufvud och hals mörkblå, 

 från näbbroten öfver hjässan till nacken ett svart 

 band, mellan öga och näbb en hvit fläck, som bakåt 

 öfvergår i ett smalt band, löpande utanför det svarta 

 på hufvudet. Utanför det hvita bandet ett rödbrunt, 

 som följer det svarta bandet i hela dess längd. Två 

 hvita fläckar på halsens sida. Kring halsroten en 

 nästan sluten hvit ring, omgifven af svart. Bröst, 

 skuldror och framrygg gråblå. På bröstets sida en 

 hvit, halfmånformig fläck, omgifven af svart. Bak- 

 rygg svartaktig, öfvergump blåsvart. Stjärt- och 

 handpennor svartaktiga, armpennorna i utfanet 

 glänsande mörkblå, de inre delvis liksom de för- 

 längda skulderfjädrarna hvita. Vingtäckarna mörkt 

 gråblå med ett par hvita fläckar. Under svartgrå med 

 svart, hvitfläckad undergump och bjärt rödbruna sidor. 

 I sommardräkt liknar han honan men har spår af 

 de rödbruna banden på hjässan och de hvita på 

 halsen samt enstaka svarta fjädrar på hjässan och 

 bröstet (Cataloguc of Birds). Hona: ofvan brun 

 med grå anstrykning. Stjärt och vingar svartbruna 

 utan spegel. Hufvudets sidor med stora, hvitaktiga 

 fl;i<;kar. Under ljusare gråbrun, på buken hvit- 



fläckig. Iris mörkbrun. Näbb blygrått. Fötter bruna. 

 Längd 393—447 mm. Vingen 197—210 mm. 



Ungfågeln liknar honan, men den unge hanen 

 är något mörkare. 



Dunungen: ofvan mörkbrun. Nedre delen af 

 hufvudets sidor, halsen framtill och undre kropps- 

 delarna hvita. Framtill, öfver halsroten finnes ett 

 brunaktigt band antydt. 



Strömanden har sitt hem i nordöstra Asien, i 

 arktiska Amerika samt på Grönland och Island. 

 I Sverige har hon anträffats: vid Claestorp i Ö. 

 Vingåker (ef !1 / 4 1862, Biksmuseum*) och nära 

 Karlskrona (ef i / 1 1893, Jägarförb. tidskr. 1893, 

 p. 155); slutligen förvaras i Upsala museum en 

 hane, uppsatt till vätte på det sätt som brukas i 

 vår östra skärgård, hvilket ger rätt att anse den 

 skjuten där. I våra grannländer synes strömanden 

 endast vara funnen i Danmark där han lär ha skjutits 

 vid Frisehborg nära Limfjorden (Collin).** 



På Island uppehåller hon sig uteslutande vid 

 älfvarna. Det är ett nöje att iakttaga den skicklig- 

 het och lätthet, hvarmed hon rör sig i den starka 

 strömmen, mot hvilken hon vanligen simmar under 

 vattnet. Äfven späda ungar deltaga häri. I stilla- 

 stående vatten anträffas hon aldrig. Om vintern 

 synes hon ej lämna öns kuster utan drager sig 

 blott till dess södra delar. 



Sitt bo lägger strömanden bland stenrös och 

 buskar helt nära älfbrädden. Äggen, 10—12 till 

 antalet, äro gulaktigt hvita. Längd 56—58 mm., 

 tjocklek 41 — 42,5 mm. 



Alförrädaresläktet, Eniconetta, G. B. Gray. 



Näbbnageln ej skarpt afsatt. Pannskelet spets- 

 vinkligt. Stjärten med 14 pennor. 



Släktet eger endast en art. Stundom samman- 

 slås den med ejdrarna. 



Alförrädaren, Eniconetta stelleri, (Pall.) (Tafla 59, 

 fig. 1, ef i vårdräkt, fig. 2, 9). 



Syn. Fuligula stelleri, Somateria stelleri, 

 Hareida stelleri, Heniconetta dispar, (Sparrm.), 

 Stelleria dispar. 



* Det är tydligen detta exemplar, som hos Carlson upp- 

 träder på två ställen; dels anfördt från Riksmuseum (vestva 

 Södermanland), dels efter uppgift at C. W. Lundborg (Norr- 

 köpingstrakten). Jämf. Lundborg 1897, där exemplaret an- 

 ges som funnet vid Vermbol på Kolmården. Uppgiften om 

 att en 9 skulle skjutits vid Dufveholm och förvaras i Th. 

 Ehrenkronas samling på Götbol vid Katrineholm (se Sund- 

 ström och Carlson) är enl. bref från Th. Ehrenkrona oriktig. 



** Collett anför dock i en not ett par äldre, mindre säkra 

 uppgifter från Trondhjemsfjorden och från Hardanger. 



34 



