280 



Ofversikt af" arterna. 



A. Hufvudet svart eller svartbrunt (sommar- 

 dräkt) eller också mer eller mindre hvitt 

 med en svartaktig fläck på örontrakten 

 (vinterdräkt och hos ungfågeln). Ung- 

 fågeln med ett svart band innanför sljärt- 

 spetsen. 



1. De yttre handpennorna med hvita 

 spetsar (se motstående fig.). Tarsen 23 



mm. eller något mera. Hufvudet svart L. minuttis. 



2. De yttre handpennorna med svarta 

 spetsar (se motstående fig.). Tarsen 48 



mm. Hufvudet mörkbrunt L ridibunåus. 



B. Hufvudet hvitt eller hvitaktigt, stundom 

 med mörka streck (vinterdräkt). 



1. Manteln hos den äldre fågeln blågrå. 



a. Handpennorna med mer eller min- 

 dre svart. 



a. Näbbet utan gulröd fläck vid 



hakvinkeln. Tarsen 49 mm. eller 



något mindre L. canus. 



[i. Näbbet med en gulröd fläck vid 



hakvinkeln. Tarsen 63 mm. 



och däröfver L- argentatus. 



b. Handpennorna utan svart. 



«. De hoplagda vingarna jämfö- 

 relsevis längre (396 — 425 mm.), 

 räcka betydligt utom stjärtspet- 

 sen. Tarsen under 60 mm L- leucopterus. 



fi. De hoplagda vingarna jämfö- 

 relsevis kortare (4 26 — 480 mm.), 

 räcka knappt utom stjärtspet- 

 sen. Tarsen öfver 70 mm- ... L. glaucus- 



2. Manteln skiffersvart. 



a. Första hancfpennan med hvit spets 

 (jämf. fig. sid. 286). Benen blekt 

 köttfärgade. Tarsen 74 mm. och 



däröfver L- marinus- 



b. Första handpennan med en hvit 

 fläck innanför den svarta spetsen 

 (jämf. fig. sid. 286). Benen gula. 



Tarsen 62 mm. och därunder L. fuscus- 



Dvärgmäsen, Larus minuius, Pall. (Tafla 62, fig. 2, 

 gammal, fig. 3, ung fågel). 



Syn. Gavia minuta, Chroicoceplialus minutus. 



Namn: Danska: Dvcergmaage. Finska: Pilchu 

 lokJci. 



Hufvudet och öfre delen af halsen svarta ; rygg 

 och vingar askblå, de yttre armpennorna och samt- 

 liga handpennor med hvit spets. Vingarnas under- 

 sida mörkgrå — gråsvart. Stjärt och stjärttäckare, 

 nedre delen af halsen samt hela undersidan hvita; 

 bröstet hos den lefvande fågeln med mycket svag 

 rosenfårgad anstrykning. Könen lika. I vinter- 

 dräkten är främre delen af hufvudet samt halsen 

 hvita, bakre delen af hufvudet och halsryggen mörkt 



askblå. En svartblå fläck finnes på halsens sida och 

 en ljust askblå på hvar sida om bröstet. Iris mörk- 

 brun. Näbb mörkrödt. Fötter korallröda. Längd 

 279—295 mm. Vingen c:a 223 mm. 



Ungfågeln har bakhufvudet svartaktigt med 

 gråblå inblandning, vingens små öfre täckfjädrar 

 svartbruna. Yttre handpennornas utfan och spetsar 

 samt de inre armpennorna till stor del svarta. 

 Vingen under hvit. Stjärten med bred, svart spets. 

 Näbb svartaktigt. Fötter blekröda. 



Dunungen: ljust rödgul med svarta fläckar på 

 hufvudet och öfversidan. 



Dvärgmåsen tillhör östra och mellersta Europa 

 samt det tempererade Asien ända till Amur. Om 

 vintern finnes han vid Medelhafvet. Dvärgmåsen 

 skall förr ha häckat vid Muskemyr på södra Got- 

 land (Kolmodin). Han är skjuten där, vid Hörsne 

 myr och vid Visby (Kinberg). Likaledes uppgifves 

 han ha häckat på Öland norr om Borgholm (i juni 

 1852). Numera är han ytterst sällsynt på Öland; 

 under alla de besök den ene af oss gjort där har 

 endast en ungfågel blifvit sedd (södra udden "/ s 

 1891). En ung fågel sköts i Bohuslän vid Gullmars- 

 fjorden (nov. 1888, E. Lönnberg, Upsala museum), en 

 annan vid Uddevalla (vintern 1874 — 75, Malm*), en 

 vid Göteborg ('/,, 1S64, Malm), vidare vid Elfsbacka 

 i Värmland ( 15 / 2 1886), och slutligen ett exemplar 

 vid sjön Norra Dellen i Bjuråker, Helsingland ( 30 /i 

 1882) (Sundström). Äfven skall han vara funnen 

 i Neder Kalix (Kinberg). I Norge är dvärgmåsen 

 endast funnen vid Frederiksstad ( 30 /i 1882), en ung 

 hane, och nära Kristiansand (januari 1886), en äldre 

 fågel (Collett 1893). Äfven i Finland är han myc- 

 ket sällsynt men funnen vid Helsingfors ( u / 5 1861), 

 i Perno skärgård, östra Nyland (januari 1866) samt 

 vid Vasa. Han anges vara funnen vid Uleåborg 

 och på Åland (Palmen). I guvernementet Olonetz 

 är han iakttagen i stor mängd och häckar sannolikt 

 där (Mela). I Danmark är han rätt sällsynt men 

 erhållen upprepade gånger från både Jylland och 

 öarna, isynnerhet höstetid (augusti — november), men 

 äfven ett par gånger vintertid och åtminstone en 

 gång en gammal fågel om våren ('/ 5 1883, Vinds- 

 holm vid Lollands vestkust) (Collin). 



Dvärgmåsen är en flyttfågel, och de i Skandinavien 

 funna exemplaren, som ju vanligen anträffas om sen- 

 hösten och vintern, ha under flyttningen råkat vilse. 



Till lefnadssättet liknar dvärgmåsen mycket 

 skrattmåsen. Han skall flyga snabbt och skickligt 

 samt lefva företrädesvis af insekter. Han häckar i 

 kolonier och bygger sitt bo helst flytande på vatten- 



* Samma exemplar som i Kinberg anföres som funnet 

 »hösten 1865». 



