293 



det men gör ej sällan utfärder för att fiska långt 

 inåt fjärdarna. Man ser henne på en höjd af 12 — 15 

 meter, med näbbet riktadt rakt nedåt, helt sakta 

 flyga längs stränderna, ifrigt spejande efter byte, 

 och när hon upptäcker en nära vattenytan stående 

 fisk, störtar hon med stark fart ned i sjön för att 

 gripa densamma. Hon är en god störtdykare, men 

 slår sällan ned med sådan fart, att hela fågeln kom- 

 mer under, och hon fångar ej större fiskar än hon 

 kan svälja hela. 



Skräntärnan är ganska orädd. På Venern följer 

 hon fiskarbåtarna, när långrefven upptages, och be- 

 mäktigar sig de rester af agnet, som kastas i sjön, häraf 

 namnet reftärna (se ofvan). Ofta låter hon höra sitt 

 ljudliga skrik, ett sträft och skarpt »krä» eller »rää». 



På något skär lägger skräntärnan 2 — 3 ägg, utan 

 särskild bale. De äro ljust gulgrå med grå och bruna 

 fläckar. Längd 61 — 70 mm., tjocklek 44 — 46 mm. 



RÖdnäbbade tärnan, Sterna macrura, Naum. 

 (Tafla 65, fig. 9). 



Syn. Sterna paraäisea, Brunn, S. hirundo, 

 O. F. Mull., S. arctica, Temm. 



Namn: Silfvertärna ; Polartäma, Malm. Norska: 

 Rödncébbet Teme. Danska: Kyst-terne, Hcstteterne, 

 Havteme, Kirre, KropMrre, Split-Tar. Färöarna: 

 Tedna, Terna. Island: Kria, pema. Finska: La- 

 pintiira, Tirro, Punanokka-tiira. Lapska: Cerrik. 



Ofvan, på rygg och vingar, askgrå. Handpen- 

 nornas fan till större delen hvitt, den första med 

 svart utfan och infanets grå rand mot spetsen 2 — 4 

 mm. bred. Öfvergumpen och stjärten hvita, den 

 senares yttre pennor i utfanet grå. Hufvudet ofvan 

 och nacken svarta, strupen och hufvudets sidor 

 hvita. Bröst och buk askhvita. Undergumpen hvit. 

 I vinterdräkten äro pannan och hjässan hvitfläckiga 

 samt näbb och fötter af dunklare färg. Könen lika. 

 Iris svartbrun. Näbb helrödt. Fötterna röda. Längd 

 364—402 mm. Vingen 261 — 280 mm. 



Ungfåglarna likna mycket fisktärnans, men ha 

 samtliga vingtäckare mörkare och skiljas på l:sta hand" 

 pennans smalare mörka rand och på den kortare tarsen. 



Dunungen: ofvan grågul med svarta fläckar. 

 Strupen brunsvart, närmast näbbet hvit. Bröst och 

 buk hvita. Tarsen hos den nykläckta c:a 11,5 mm. 

 (Collett). 



Den rödnäbbade tärnan har den nordligaste ut- 

 bredningen af alla tärnor. Hon häckar rundt kring 

 polen från 82° N. Br. eller ändå högre ned till ungefär 

 50° N. Br. i Europa och 42° i Amerika. Om vin- 

 tern går hon söderut till södra Amerikas och Afri- 

 kas kuster, ja, ibland långt in i södra Ishafvet. I 



Sverige förekommer hon hufvudsakligast vid Östersjö- 

 kusten, där hon flerestädes är mycket allmän, liksom 

 vid Ölands och Gotlands stränder. I mellersta Bohus- 

 län däremot är hon mycket sällsynt, och vi ha ej 

 träffat henne mer än några få gånger. Men på 

 Bohusläns Väderö skall hon häcka (Kin berg). Hon 

 bebor äfven det inre af Norrland, kläcker i Jämt- 

 land t. ex. vid Ånnsjön (Sundström) samt ända 

 uppe vid Karesuando (Lilljeborg enligt Sundström). 

 I det inre af södra Sverige torde hon endast till- 

 fälligtvis anträffas. I Norge häckar hon allmänt 

 längs kusten från Bergen (Glajsvser) norrut, talrikast 

 i Finnmarken, där fisktärnan saknas. Där uppe 

 bygger hon äfven i spridda par vid insjöarna 

 (Collett). I Finland häckar hon, ehuru sällsynt, vid 

 de södra och vestra kusterna t. ex. vid Thusby i 

 Nyland, men i de norra trakterna ned till Uleåborg 

 och Pudasjärvi är hon ganska allmän (Mela). I Dan- 

 mark skall hon häcka längs alla landets kuster och 

 vara den allmännaste af tärnorna (Collin). 



Rödnäbbade tärnan ankommer till Öland i 

 midten af maj, till Finnmarken i slutet af månaden. 

 Höstflyttningen på Öland inträffar i augusti. Någon 

 enstaka ungfågel synes dock äfven under september. I 

 Norge kvarstannar hon stundom hela oktober (Collett). 



Hon uppträder helst i stora flockar, och om 

 dessa än under dagen skingras för att söka föda, 

 samla de sig åter mot aftonen på sina bestämda 

 nattställen. Rödnäbbade tärnans flykt är ytterst 

 lätt och behaglig. Hennes föda består af fiskyngel 

 och diverse små sjödjur. Vid Grönland såg den 

 ene af oss henne fånga hvalfrat (Clio borealis); vid 

 insjöarna förtär hon ofta mygg. 



Hon häckar i kolonier, som oftast äro mycket 

 stora, någon gång, såsom på Öland, tillsammans 

 med fisktärnan, men vanligen skild från denna. I 

 nordliga Norge är hon utsatt för en rätt stark ägg- 

 ning, som tvingar henne att lägga om. Äggen 

 äro i regel 3, men ofta endast 2 och vid omlägg- 

 ning af kullen stundom endast 1, ljust gråbruna 

 med mörkbruna fläckar. Längd 43 — 46 mm., tjock- 

 lek 29-31 mm. 



Fisktärnan, Sterna hirundo, (L.) (Tafla 65, fig. 7, 

 gammal, fig. 8, ung fågel). 



Syn. Sterna fluviatilis, Naum. 



Namn: Tärna; Hättcntäma (Skåne); Makrill- 

 tärna (Bohusl.); Gliben (Kyrkösund i Bohusl); Tiärp 

 (VestmanL). Norska: Malcrélteme, Teme, Tedne. 

 Danska: Almindelig Teme, Hretteteme ; Stritte (Als). 

 Finska: Kalatiira, Tiira, Tirro, Liiru, Kirra; 

 Kalakaija (Satak.). 



