NORDENS FÅGLAR. 



NYA TILLÄGG OCH RÄTTELSER 



Redigerade af L. A. JÄGERSKIÖLD. 



Uppgifterna omfatta kufvudsakligen tiden december 1898 — december 1902. 

 Tilläggen inskränka sig så godt som uteslutande till Sveriges fågel värld. Med »den 

 ene af oss» menas, där annorlunda ej angifves, Gr. Kolthoff. 



För de meddelanden, vi från många håll mottagit, bedja vi att få framföra vårt upp- 

 ktiga t(lck och anhålla, att sådana fortfarande måtte sändas till undertecknad Jäo-erskiöld. 

 L. A. Jägeiskiöld. Gustaf Kolthoff. 



11 



Ringtrastens (s. 8) vestliga utbredning bekräftas 

 af Kand. Sven P. Ekmans uppgifter om dess säll- 

 sj-nthet bland fjällen norr om Qvickjock (somma- 

 ren 1901) och i Torne lappmark (sommaren 1900). 



Näktergalen (s. 9) synes onekligen i färd 

 med att framtränga norrut, han uppgifves sålunda 

 vara funnen häckande »på åtskilliga ställen i mel- 

 lersta Halland» (Jägarförhs nya tidskr. 1899 s. 

 70) samt skall förekomma häckande i Spannarp 

 (norra Halland) samt vid Högsby i norra delen af 

 Kalmar län och ej långt från Visby (ti. Hasselgren 

 i bref). Skall enligt meddelande af artisten Bruno 

 Lilljefors vårarna 1901 och 1902 ha häckat vid 

 Ängsholm på Mörkö i Järna socken (Södermanlands 

 skärgård). 



Svarta rödstjärten (s. 11) skall (enl. bref från 

 Veterinär H. Hasselgren) vara funnen vid Mörarp 

 (Skåne "/, 1901). 



Af Svarthakade buskskvättan (s. 13) fäll- 

 des nära Göteborg en hane ( 18 /t 1902) (C. O. 

 Bothén 1902). 



Kungsfågeln (s. 15), som en tid upphört att 

 vara häckfågel i Danmark har sannolikt åter börjat 

 bygga i landet, sedan barrskogsplanteringarna där 

 på senare tiden tagit sådan fart (Winge : Danmarks 

 Pattedyr og Fugle i »Danmarks natur»). 



Törnsängaren (k. 19) 'skall (enl. meddelande 

 i bref från borrar Gunnar Jacobsson och Ivar Hjelm- 

 ström) ha anträffats häckande vid »Nordvik några 

 mil norr om Hernösand». 



Grönsångaren (s. 21) har från Karelska näset 

 i sydöstra Finland, där han synes vara rätt allmän, 

 spridt sig vesterut. Så är han påträffad i Egentliga 

 Finland vid Julias gård i Kuusisto och i Muurila 

 kapell (T. Renvall 1902). 



Rörsångaren (s. 25) är en enda gång funnen 

 häckande vid Kinneviken utanför Lidköping. (Upp- 

 giften, som bestyrktes af medsända ägg, är lämnad 

 af J. Rudolf Söderberg.) 



Järnsparfven (s. 27) upprepade gånger funnen 

 häckande i södra Skåne (vid Barsebäck och Top- 

 peladugård) (M. Weber i bref). 



Tofsmesen (s. 40) sköts hösten 1897 vid 

 Pajala (enl. meddel. i bref af E. Orstadius). 



Svartmesen (s. 41), som liksom kungsfågeln 

 på någon tid ej häckat i Danmark:, har åter börjat 

 häcka där och af samma orsaker som kungsfågeln 

 (Winge i »Danmarks natur»). 



Trädkryparen (s. 44), som af jägm. K. 

 Gram funnits häckande på Stöttingsfjället i Lyck. 

 sele, uppges (af J. S. Lindner), ehuru »mindre all- 

 män», dock »alls icke sällsynt», förekomma »ända 

 upp till gränsen mellan Lycksele och Sorsele socknar». 



Hussvalan (s. 47) går stundom något ofvanför 

 björkregionen, så t. ex. på fjället Kierona (S. P. 

 Ekman 1900). Hon synes åtminstone i Torne lapp- 

 mark vara allmännare »till fjälls» än ladusvalan 

 och bygger där i branta klippväggar (medd. af 

 S. P. Ekman). 



