7 



Af Gråhakedoppingen (s. 304) eger numera 

 Upsala zoolog, mus. ett exemplar taget nära Piteå 

 på nästet. Arten är i ett par därvarande sjöar 

 (Bergsvikstjärn och Hortlaxviken) en vanlig häck 

 fågel. (Hj. Björkbom i bref.) 



Svarthakedoppingen (s. 305) har erhållits i 

 Jämtland (juli 1899, G. Kolthoff) samt skall ha 

 skjutits i Herjeådalen (Wemdalen 2 / s 1902). Exem- 

 plaret, en hona, hade liggfläckar och antages ha 

 häckat där (E. Modin, Jägarförb:s nya tidskr. 1902 

 s. 345) 



Islommen (s. 307) är (enl. meddél. i bref från 

 Frih. Joh. v. Essen) skjuten (*/r 1899) nära Kulle- 

 fall (Tidaholm, Vestergötl.). Den ene af oss iakt- 

 tog en islom i hörjan af juni 1900 utanför Horn- 

 sund på Spetsbergen. Det är oss veterligen första 

 gången han funnits inom Spetsbergens område (se 

 G. Kolthoff, Till Spetsbergen och Nordöstra Grön- 

 land, s. 23). 



Sillgrisslan (s. 311) förflyger sig någon gång 

 inåt land; så är hon skjuten vid Vettern ( 30 / 10 

 1894, Jägarförb:s nya tidskr. 1894 s. 289). 



Spetsbergsgrisslans (s. 311) anspråk på att 

 bilda en art för sig häfdas med framgång a ^ G. 

 Swenander (1900), Utom genom själfva näbbfor- 

 men skilja sig de gamla spetsbergsgrisslorna från 

 sillgrisslorna därpå att öfvernäbbets undre rand från 



munvinkeln till framom näsborrarna är förtjockad 

 och gråhvit; denna karaktär framträder dock min- 

 dre i vinterdräkten. Dessutom äro kroppssidorna 

 helhvita och sakna sillgrisslans längsgående svarta 

 fläckar (jämf. fig. 3 o. 4 Tafla 69). 



Nära Pajala iakttogos ( 2 / 12 1992) fem spets- 

 bergsgrisslor, hvaraf två erhöllos och nedsändes till 

 den ene af oss. Arten är i Sverige förut blott 

 funnen i Skåne och vid Strömstad. Redan i dun- 

 dräkten visa sig de båda arterna olika, i det spets- 

 bergsgrisslans hufvud och hals äro liksom svagt Jång- 

 strimmiga af brunsvart och gulhvitt. Dess dun äro 

 äfven längre och mjukare. 



Alkekungen (s. 313) anlägger omedelbart efter 

 dundräkten en klädnad ej olik de gamlas sommar- 

 dräkt, sen anlägges vinterdräkten, som afviker från 

 de gamlas endast därigenom att den är mindre 

 rent tecknad. (G. Kolthoff, Till Spetsbergen och 

 Nordöstra Grönland s. 214). 



Garfågeln (s. 316) är i fossilt eller subfossilt 

 tillstånd funnen i Skåne (de Geer, Om Skandina- 

 viens geogr. utveckling efter istiden s. 98) samt 

 vid Greby (i Tanum, Bohuslän). Det senare fyndet 

 från äldre järnåldern (se O. Montelius, Fynd från 

 Greby i Tanums socken och härad: Bidrag till Göte- 

 borgs och Bohusläns fornminnen och historia, B 2. 

 s. 27, noten). 



OBSTRALTBYOKBBIET, STOCKHOLM, 1802, 



