51 



A Lycaena Escheri Hb. előfordulása 

 Magyarországon. 



Irta : Dr. Kertész Aba. 



1911 június 20-án a budai hegyekben egy Lycaena Escheri cf 

 került hálómba. Tudomásom van róla, hogy Dr. Baudisz Antal szin- 

 tén részesült e szerencsében s így a budai hegyekben összesen 2 cf 

 esett zsákmányul. Érdemesnek tartom, hogy foglalkozzam ezzel az 

 esettel, annál is inkább, mert tudtommal Magyarországon eddig még 

 nem figyelték meg ezt a csillogó Lycaena t. Legalább ezirányú kuta- 

 tásaim eredménytelenek voltak, a mennyiben a Magyar Nemzeti 

 Múzeum magyarországi gyűjteményében nincs meg, Aigner Lajos 

 „Magyarország Lepkéi" czímű munkájában csak mint délfranczia- 

 országi fajt említi, „Magyarország pillangói"- ban (Rovartani Lapok. 

 XII, 1910, 133. 1.) pedig csak a var. clalmatica Spr.-I ismerteti 

 Dalmácziából. 



Magj^arország faunájára ezek szerint mint új faj jönne 

 tekintetbe. 



A Lycaena Escheri az Alpok déli lejtőinek lakója^ előfordul 

 ezenkívül Dalmácziában és Herczegovinában is. Színe kissé lilás 

 árnyalatba hajló szép világoskék, úgy elülső mint hátsó szárnyainak 

 erezete pedig kissé világosabb. A rojtok töve barnás, széle azonban 

 fehér. A szárnyak fonákoldala hamvas, hátsó szárnyának töve pedig 

 zöldes behintésű. Pettyezettsége a Lycaena icarus-éra, emlékeztet, az 

 egyes szemek azonban nagyobbak, erőteljesebbek. Lényeges meg- 

 különböztető jele, hogy a L. Icarus elülső szárnya tövén levő két 

 szem a L. Escheri-né\ mindig hiányzik. 



Egész megjelenésében általában a L. Icariis-\ioz áll legköze- 

 lebb, azonban nagyobb, erőteljesebb és színezetében a kék az ural- 

 kodó és nem mint a L Icarus-nál a lilás. 



A két faj megkülönböztetését legfeljebb az az eset nehezítené 

 meg, ha a L. Icarus ab. dara szárnytövi két szeme (az ab. icarinus 

 mintájára) hiánj^oznék. Azonban ebben az esetben is a szárnyak 

 színe útbaigazító lenne, mert az ab. dara színe a L. Bdlargus-éhoz 

 hasonló égszínkék, míg ellenben a Ij. Escheri színe megtartja jel- 

 lemző kissé lilás árnyalatát; csak a dalmácziai ab. clalmatica kékebb 

 mint a törzsfaj, de ez sem égszínkék. 



A L. Bellargus-szal szintén nem téveszthető össze, mert ennek 

 rojtja feketével tarkázott, fonákja pedig teljesen elütő. 



Ha feltevésem való, hogy ezen Lycaenát eddig Magyarorszá- 

 gon nem gyűjtötték, az a kérdés merül fel, hogy hogyan került ide ? 



Hogy egyes példányai a délvidéki szenderfélék módjára kerül- 



