87 



krajczárt is alig adtak darabjáért — s az éu Lengyel barátom zsebe 

 is ezentúl solrszor üres maradt. 



LeiDkekönjn'em utasítása szerint most főleg a hernyók és bá- 

 bok fölkeresésére adtam magamat, hogy éjjeli lepkéket nevelhessek, 

 melyek még mindig aránylag kevés számmal voltak meg gyűjtemé- 

 nyemben, mig a nappali lepkék s a Geometrák Xagyvárad körül 

 előforduló fajainak nagyobb része képviselve volt. Ily módon aztán 

 több érdekes fajt sikerült hernyóból felnevelnem, mint milyenek 

 voltak a Melitaea Maturna, DeilepJiüa livornica és Nerü, Agrotis crassa, 

 Catepiiia alclnjmista, Amplüpijra cimmamomeá s főleg az Acronycta Alni, 

 melj Magyarországból még nem volt a Múzeum gyüjteménj'-ében ; 

 azért ezt több mással s ritka bogarakkal eg3mtt feljövetelemkor a 

 Múzeumnak ajándékoztam. A kisebb bogárfajokra is nagyobb figyel- 

 met fordítottam s több igen ritka és keresett fajnak jutottam birto- 

 kába, mint milyenek voltak : Carahus Hampei és Rotliii, Eurythyrea 

 carniolica, Cleonus roridus és coenohita^ Larinus crinitus, Otiorliynclius 

 Zebra, de főleg az Elyihrodon hisjnnus stb., melyek nagj^részben ma 

 szintén a Múzeum tulajdonai. 



Karácsonykor ismét &z a kellemes meglepetés ért, hogy édes 

 au3'ám megvette nekem Calver ,,Káferbuch"-ját, melynek segél^'ével 

 aztán a tél folyamán bogaraim egyrészét meghatározhattam, latin 

 neveiket megtanulhattam. 



Ez évben még az a felemlítendő esemény történt, hogy a 

 gimnáziumi tanulók egy része, kik a rovarok iránt kevésbé érdek- 

 lődtek, társulatot alajDÍtottak s a növények gj'üjtését tűzték ki ma- 

 guknak czélul. Ezek vezérei voltak az egj^kori híres államférfiú 

 Szilágyi Dezső öcscse, Szilágyi Eiele, később a kolozsvári egyete- 

 men a szemészet tanára és Cserxyeczky Gytla, később budapesti 

 ügyvéd. E társaságba tartozott a nagyváradi születésű s még élő 

 jeles író : Kazár Emil is, és részben az én öcsém, mivé] ezek az ő 

 iskolatársai voltak. 



Xekem tehát most már nemcsak szép lepke-, hanem bogár- 

 könyvem is volt s az általam ismert ilj'nemű állatok latin nevét is 

 már jól tudván, nemcsak az ifjúság, hanem tanáraim előtt is e téren 

 meglehetős tekintélyem lett, midőn elkövetkezett az 



1858-ik év, az elválás éve. Eu ekkor már a hatodik osztálj^ba 

 jártam s Emil barátom a harmadikba. En életem 17-ik évében vol- 

 tam, Emil a 15-ikben. Az ifjúság' részéről és részünkről is a rovarok 

 gyűjtése tovább folyt, a műkedvelők száma szaporodott, a börze is 

 megvolt, habár már nem olyan mértékben, mint az előbbi évben, 

 mert a lepkékért kevesebb, de még mindig eléggé szép összeget ad- 

 tak. Az éu rovarászati tekintélj^em ekkor már ol}^ uagy volt, hogy 

 az iskolában, midőn a rovarokhoz értünk, természeü'ajzi tanárom, 



