121 



1. Adopaea lineola Ochsh. 



OoHSENHEiMER, Díg Schiiietterl. v. Európa. I, 2, 1808, p. 230, — 

 BoiSDUVAL, Icon. histor. des Lépid. t.' 47, f. 4, 5 (1832). — Viryula 

 HüBNER, Samml. europ. Schmetterl. fig. 660—663. 



A szárnyak vöröses- sárgák, keskeny fekete szegély ly el, a 

 hímek elülső szárnyát egyenes hosszanti fekete sáv díszíti ; a nős- 

 tények szárnya valamivel sötétebb, elülső szárnyának csúcsa pedig 

 többnyire fehéres. Alul egyszínű okersárga. A csápbnnkó rozsda- 

 sárga, hegye fekete. Kifeszítve 25—30 mm. 



A pete hosszúkás, kissé lapos, szalmaszínű ; kitelelő. 

 A hernyó sárgás-zöld, hátán sötét, oldalt barna vonallal. Hossza 

 25—30 mm. Májusig különféle füveken, különösen taraczkbúzán 

 (Triticum repens) és czigányzabon (ArrlienatJierum elatius) él. A b á b 

 nyúlánk, fejvége hegyes, színe világos zöld. 



Hazánkban elterjedt és június elejétől augusztus közepéig 

 többé-kevésbé gyakori. Állandó faj, de találni oly példánj^t, melynek 

 szárnyai halványszínűek. Eg3'ik eperjesi hím példánynak elülső 

 szárnj án fekete középfolt és széles fekete szegélye van, míg a 

 hátsó szárny csaknem egészen fekete, csak a közepe sárga. 



Termőhelyei: Budapest VI. 5— VHI. 21, Eger, Párád, Nagy- 

 várad, Pécs VI. 11— Vn. 20, Pápa, Csákvár, Felső-Lövő, Sopron 

 VII-VIII, Pozsony VI, N.-Lérárd, Tavarnok VI, Verebély VI. 14, 

 Selmeczbánya VI— VIII, Rozsnyó VI. 30, Znióváralja, Trencsén, 

 Árvaváralja, Bresztova, Gölniczbánya VII. 3 — VIII. 6, Eperjes, 

 Kassa, Bártfa, Magura talului (Besztercze-Naszód vm.), Kovászna, 

 Nagyszeben VIII. 5, Nagyág, Mehádia, Vrdnik, Vinkovcze, Lipik VII, 

 Josipdol és Dalraáczia. 



A szomszádságunkban előfordul Alsó-Ausztriában, Karinthiá- 

 ban, Salzburg és Oláhországban (VII — VIII), Sziléziában (VI— VIII), 

 Cseh- és Morvaországban, Galicziában (VII) és Bukovinában (V— VIII). 



Elterjedési köre Szentpétervártól Algírig és Spanyolországtól 

 az Altájig terjed. 



2. Adopaea ThcMi-inas Hofn. 



HuFNAGEL,, Berl. Magazin. II, 1766, p. 62. — Esper, Dia europ. 

 Schmetterl. in Abbild. t. 36, f. 2-3; t. 98, f. 5-10. — linea 

 Fabricius, Mant. Insect. II, 1787, p. 84. — veniila Hübner, Samml. 

 europ. Schmetterl. fig. 666—669. 



A szárnyak vöröses- sárgák, keskeny fekete szegély Ij'^el, a hím 

 elülső szárnyán hajlított hosszanti fekete sáv van. Alul az elülső 

 szárny okersárga, zöldes csúcscsal, a hátsó szárny pedig sárgás- 



