123 



az elsőknek és legnagyobbaknak. A gyűjteményt nagygyá elsősorban 

 vasszorgalmával tette. A legnagyobb anj^agot nyári gyüjtőútjairól 

 hozta, a többit részben csere útján, de leginkább a meghatározásért 

 kapta, mert bizony a gyűjteménynek vétel útján való gyarapítására 

 csak nagyon csekély évi összeg állott rendelkezésére. Gyüjtőkirán- 

 dulásait leginkább az Alpokba tette, évről-évre ezek más és más 

 vidékét kutatta, csak két ízben irányította gyűjtő útját hazánkba és 

 pedig egyszer Herkulesfürdő vidékére, máskor pedig a Radnai ha- 

 vasokra, mely alkalmakkor azonkívül még a Déli-Kárpátok néhány 

 pontját is meglátogatta. A Radnai havasokon kitűnő eredménynyel 

 gyűjtött, itt alkalmazta legelőször a most már általánosan ismert új 

 gyüjtőmódokat, a melyek révén számos felfedezést tehetett. Erről a 

 kirándulásáról külön közleményben is beszámolt. Munkái többnyire 

 egyes nemek, csoportok vagy családok feldolgozásai, — kivétel nél- 

 kül ma is elsőrendű és alapvető forrásmunkák ; még a legelsők, az 

 Oedemeridák és Cerambycidák meghatározó táblázatai, ma is jók, 

 helytállók. Ezt pedig kitűnő szemének és érzékének köszönhette, 

 melylyel a rendszertanilag fontos bélyegeket mindig megtudta találni. 

 Kiválóak rendszertani munkái is, az ezekben lefektetett bogárrend- 

 szerét kevés módosítással majdnem mindenütt elfogadták és követik. 

 Ganglbauer egészsége mintegy két év előtt megtört, erős szervezete 

 eleinte diadalmaskodott a betegségen, humoros, jókedvű modora, 

 szeretetreméltó egyénisége a szemlélőben a kór semmi nyomát nem 

 engedte észrevenni. Az utolsó esztendőben kétszer végeztek rajta 

 súlyos sebészi műtétet, mely ideiglenes javulást hozott ugyan és 

 időről-időre munkaképessé is tette GANOLBAUBR-t, úgy hogy a nem 

 régen a múzeum részére megszerzett híres HAUsER-féle bogárgyűjte- 

 ménynek a múzeumi gyüjteménynyel való egyesítését részben még 

 elvégezhette, de nem bírta sokáig, pihenni küldték Rekawinkelbe, a 

 hol azután nemsokára örökre behunyta szemét. Hűlt tetemét a 

 preszbaumi temetőben helyezték örök nyugalomra. — Emléke örökké 

 élni fog, mi pedig, a kik ismertük, kik barátságát meg tudtuk becsülni, 

 nagy tudását csodálni, mindig szeretettel fogunk ő reá vissza- 

 emlékezni. Csna Ernő 



JEgy falánJc Blantis religiosa. Tavaly nyáron a Német völgy- 

 ben egy érdekes jelenséget figyeltem meg, mely az imádkozó sáská- 

 nak falánkságát és így hasznát is . igazolja. Eryngium campestre-rol 

 gyűjtöttem virágmegporzó rovarokat, a midőn az egyik Eryngium- 

 tövön két sajátságos helyzetben levő rovarra lettem figyelmes. Midőn 

 közelebbről megnéztem őket, láttam csak, hogy mindakettő egy a 

 növénybe kapaszkodott és hátával lefelé fordult Mantis religiosa karmai 

 között volt. A sáskát azért nem vettem észre, mert színe annyira 

 hasonlított az Eryngium fakó- zöld színéhez és ő maga is oly hely- 



