136 



17. nem: Chrysobotheris Eschscholtz. 



(Odontomiis Kirby). 



A fej elül széles, hátul a fejtetőn keskeny, a homlokot kiemel- 

 kedő borda választja el a fejtetőtől. A csápgödör apró, a csápok 

 a negyedik íznél térdalakúan hajlottak ; az első csápiz hosszú, a 

 második rövid és gömbölyű vagy visszás kúpforma, a harmadik íz 

 hosszú és visszás kúpforma, az első három íz együttvéve majdnem 

 olyan hosszú, mint a többi ízek együttesen. A szemek nagyok, 

 hosszúkás tojásformák, hátul egymáshoz közeledők. Az előtör háta 

 harántos, alakja az egyes fajok szerint különféle. A szárnyfedők 

 töve többnyire karéjos, csúcsa pedig fogacskázott. A melltő széles, 

 hátul háromkaréj ú, a raellközép kettéosztott, a mell vég elül lemetszett, 

 a középen keskeny kivágással. A lábak vastagok, az elülső czombok 

 tompa foggal fegyverzettek, az elülső és középső lábszárak ívesek, 

 a lábfejízek lapítottak. Az első haslemez a középen hosszában 

 barázdás. 



Ebből a nemből ezideig mintegy 320 fajt ismerünk, melyek 

 legnagyobbrészt a forró égöv lakói ; Európában csak 7 faj, hazánkban 

 pedig 3 faj képviseli. 



Az idetartozó fajok lárvái a fák (tölgy, bükk, fenyő) kérge 

 alatt élnek, de magát a fát is kirágják és így többé-kevésbé 

 kártékonyak. 



1. A szárnyfedők bordái erősen kiemelkedők, a közterek egyen- 

 lőtlenül pontozottak és ránczoltak. Vöröses-bronzszínű, a 

 szárnyfedők sötétek, tövük, oldalszélük és a gödröcskék réz- 

 vörösek, alul fémfényü zöld, széles bíborvörös fémfényű 

 oldalakkal. Az előtör háta kétszer oly széles, mint hosszú. 

 Hossza 10 5— 15 mm. — Előfordul Európa középső és északi 

 részében és Szibériában ; nálunk elég ritka ; termőhelyei : 

 Zsolna, Gombás, Tátrafüred, Beszterczebánya, Hoverla, Radnai 

 havasok, Tihucza, Dornavölgy, Gyergyó, Borgó, Gyulafalva, 

 Herkulesfürdő. 1. ohrysostigma Linn. 



— A szárnyfedők bordái gyengék, a közterek egyenlően pon- 

 tozottak, nem ránczoltak. Sötét bronzszínű, az előtör háta 

 és a szárnyfedők gödröcskéi vöröses-bronzszínűek ; alul 

 rézvörös, a haslemezek hátsó szegélye többnyire zöldes, vagy 

 zöld és oldalt rézvörös. Az előtör háta harántos, egyenletesen 

 pontozott és harántosan ránczolt. Hossza 10—14 mm. — 

 Előfordul Európában és Észak-Afrikában, nálunk elterjedt 

 és nem ritka, {chrysostigma Herbst, congener Payk, assimulans 

 Sturm.) 2. affinis Fabr. 



