148 . 



(Heft II p 295) a H. Coquereli és H. Laco fajokat szintén a szárny- 

 fedők két belső barázdájának fejlettségével választja s'ét, noha Mé- 

 NÉTRiEs planulus fajáról nem tesz említést. Különben lehetséges, hos^y 

 Ganglbauer ezt a fajt nem tekintette középeurópai honosnak, bár 

 máshol Görögországbeli fajokat belevont munkájába. Hazánkban eddig 

 Palicson kivül Budapesten, Péczelen és Kalocsán találták, de úgy 

 látszik, hogy igen ritka. 



17. Xanthochroa carniolica Gistl. — Havasi fajnak ismerjük, 

 de szórványosan Fiume környékén és a tengermellék alacsonyabb 

 hegységeiben is előfordul. Nagyon meglepett, hogy ez év augusztus 

 havában itt Pécsett, a Tettye fölötti fiatal fenyvesekben a Pwus 

 austrincá ról e^y szép egészséges fürge példán \ át gyűjthettem. Való- 

 szinütiek taríora, hogy ez a példány a nyár előrehaladottságát tekintve, 

 már a második geueráczióból való ; ha pedig az első ivadék e vidéken 

 ilyen későn jelenik meg, akkor eddig azért nem találtam meg, mert 

 augusztusban már nem igen szoktunk ernj^ővel ^j^üjteni. És ez a 

 legtöbb rovarásznak a hibája, mert nem áll az a közhiedelem, hogy 

 a késő nyárban, vagy őszkor, kivált ha az időjárás nagyon száraz, 

 meleg vagy esős és hűvös, hogy akkor már nem érdemes az ernyő- 

 vel dolgozni. 



18. Sátoristyea Meschiiiggi Reitt. — Ezt a specziális magyar- 

 honi fajt 1905 ben Reitter írta le egy Meschnigg mérnök által a 

 sátorjstjei főherczegi erdőben talált példányról (Wiener Ent. Zeit 

 1905, p. 243) s azt a Myctítoj^hagidák közé sorolta, később azonban 

 méltó helyére, a Byturidákhoz tette át. Azóta e ritka fajról hall- 

 gat a krónika, míg a múlt év deczember havában, úgy karácsony 

 táján, PiLLiCH Fbrencz úr Simontornyáról (Tolna m.) frissen rostált 

 anyagot küldött nekem átböngészés végett s ebben több példányát, 

 köztük élőket is találtam, de a bogarat nem ismertem, bár alakját 

 tekintve, én is a M3^cetophagidák közt kerestem a rendelkezésemre 

 álló irodalomban. Elküldtem tehát két darabot Csíki múzeumi őr 

 úrnak, a ki benne a S. Meschniggi-t ismerte fel. Nosza rajta ! Azonnal 

 megkértem Pillioh urat, hogy azon a helyen, ahol ezek találtattak, 

 tüzzel-vassal kutasson utána. Neki köszönhetjük a következő adatokat : 

 A felfedezett termőhelyen, lombfák törzsén, 1 — 1 5 m. magasságban 

 a moha közt 4—5 darabból álló csoportokban találta. Ez év január 

 havában még előfordult, de februá.r végével már eltűnt. A küldött 

 példányok a rostálással okozott sérülésektől eltekintve, teljesen fiissek, 

 és az élők fürgék voltak, de éretlen példány nem volt köztük. Ezek- 

 ből arra kell következtetnem, hogy o faj hihetőleg télen rajzik, bár 

 nincsen kizárva, hogy a moha csak téli búvóhelyül szolgált, míg a 

 két termőhely azt bizonyílja, hogy síkságon, vagy csak alacsony 

 dombos fekvésű erdőkben él. Sátoristye, Mohács és Pélmonostor 



