tárt fel, meh^ majdnem tele volt sárgás, zsíros, gulyásszerű dologg-al. 

 Aldrich egy pálczikával halászgatott a gulyásban. Az edény félig 

 volt szárítástól megfeketedett heroj^óval, melyek szárított és párolt 

 szilvához hasonlítottak. Egj^et kettészakított s megkóstolta, hogy a 

 táplálék mineműségét megállapítsa. Szívósnak, szagtalannak s vára- 

 kozáson felül íztelennek találta. A hernyókból kifőtt zsír a folyadék 

 felületén úszott s lenolaj szagú volt. Az asszony azután még egy 

 szövetdarabba csavart főzetlen hernj^ókat is hozott s ezeket Aldrich 

 megvette tőle s haza vitte. 



A hernyók gyűjtésének s elkészítésének módját egy ezen a 

 vidéken lakó amerikaitól tudta meg. 



A hernyók egy fenyőfa (Pinus ponderosa) leveleit eszik, de nem 

 találhatók a Pinus monojjJnjUá-n^ mely közönségesebb a Mono Laké 

 körnj^ékén. Az indiánok ügy gyűjtik össze a hernj^ókat, hogy ful- 

 lasztó füstöt csinálnak a fa alatt, előbb azonban árkot húznak a fa 

 töve körül. Ezt valószínűleg azért teszik, hogy a tűz elharapódzását 

 megakadátyozzák. A mint a vastag füst felszáll s körülveszi a her- 

 nyókat, mozogni kezdenek s azután lehullanak a földre, honnan az 

 indiánok felszedik, megölik s megszárítják. Dyen állapotban a her- 

 nyó, illetve a táplálék neve : p a p a i a. 



Otthon Aldrich meleg vízben felpuhította a hernyókat s külön- 

 böző anyagokat fecskendett beléjük, hogy lehetőleg élethű alakot 

 vegyenek föl. Azután a meghatározáshoz látott, de minden eredmény 

 nélkül, mert meglepetésére hasonló életmódú hernyó még nem isme- 

 retes. A Bureau of Entomology-nak küldött példányok alapján onnan 

 azt a felvilágosítást kapta, hogy a hernj^ók a Saturnidák családjába, 

 valószínűleg a Hemileuca nembe tartoznak. Sőt, hogy egy' kis komi- 

 kum is leg3''en a dologban, azt is tudatták, hog-y ebben a nemben 

 nem ismeretes oly faj, melj'' fenyőfán élne, sem pedig oly közönsé- 

 ges, mint a milyennek ennek lennie kell s feltételezik, hogy ez egj 

 „ritka" faj, melynek életmódja még ismeretlen. 



Hódmezővásárhely Coccinellidái. 



Irta : Bodxák Bertalan. 



A Maros —Tisza^Körös közének a délnj^ugati sarka hazánk- 

 nak faunisztikailag legkevésbbé kutatott vidékei közé tartozik. Tud- 

 tommal Horvárh Gézán kívül egy entomologus sem kereste fel gyűj- 

 íé i szándékkal Hódmezővásárhely vidékét s néhány a Nemzeti 

 ^lúzeumba és a Paedagogiumba beküldött közönséges fajon kívül 

 innen még mit sem publikáltak. 



Pedig ha ez a jSIaros — Tisza szöglet DSigy Carabidákban és 

 €erambycidákban szegénynek is mondható, de a Chrysomelidák, 



