19 



'hanem lomha röpködéssel nj^ugvó helyet kerestek a fehér foltokon, 

 mert már végefelé járt a délután és e közben egymásra is szállottak, 

 egyik a másiaát kergetvén el helyéről. Sok volt közöttük az éppen 

 párosodó 



A fönt említett kőrakás mellett egy 'oltón sok lehullott sárga 

 falevél volt, a melyről közeled temkor egy Argynnis szállott el, mely 

 újból és újból visszatért erre a helj^re. 1912 július 31.-én a Kis- 

 Svábhegyen itt-ott már vörösödött a Conius sanguinea levele, melyre 

 gyakran szállott vagy elszállott az Epineplicle Juriina, meljmek 

 szíoe nagyjában egyezett a levelek színével. Ha ezekhez hozzávesz- 

 szük a mimikri ismeretes példáit a Gastropacha quercifoUa-t, a Ya- 

 nessa uriicae-i és a Yanessa c-album ot, valamint a Szumatra szigetén 

 élő Kallima jmralecta-t, melyekről írják, hogy legtöbbször oly cser- 

 jéket keresnek fel, melyeken néhány száraz falevél fityeg, kétség- 

 telenül megállapítható, hogy itt a körnj^ezet színe és a lepke színe 

 között, valamint azon jelenség között, hogy a lepke ezt a környeze- 

 tet előszeretettel keresi fel, valamiféle összefüggésnek kell lennie. Az 

 összefüggés azonban valószínűleg nem ott keresendő, hogy a lepke 

 a környezet színébe olvadván, a saját szíoe megvédi ellenségeitől és. 

 ennek tudatában úgyszólván tudatosan keresi a lepke a hozzá ha- 

 sonló helyeket. Egyes elszórt megfigyelések, más és valószínűbb 

 okot engednek sejtetni. 



Mi vezetheti e fenti esetekben a lepkéket a magukhoz mindig 

 hasonló s z í n a és nagyon gyakran hasonló alakú tárgyak 

 közelébe ? Csakis egy dologra gondolhatunk, t. i. hogy megtévesz- 

 tetvén a tárgy alakjától, színétől és nagyságától, a másik ivart 

 vélik benne látni. Emellett szól az a közismert tény, hogy a 

 lepkék ténjdeg neoa valami éleslátásnak. De az előbbinél valószínűbbé 

 teszi ezt a feltevést az is, hogy itt indító oknak az erős ösztönt te- 

 kinthetjük, mely az állatot bizonyos időben hatalmas erővel hajtja a 

 másik ivar felkeresésére. A védekezés csak alkalmi esetekre szorít- 

 kozik és az ilyen félénk állatoknál inkább menekülésben, mint nyu- 

 godt megfontolást feltételező mimikrizálásban nyilatkozik meg. Szám- 

 talan példát lehetne felemlíteni arra, hogy az ivarzás ösztöne meny- 

 nyivel hatalmasabb a védekezés ösztönénél. 



Látszólag ellene szól e föltevésnek az, hogy a lepkéket a másik 

 ivar felkeresésében a szaglás, vezeti, hiszen kitűnő szaglásnak, emellett 

 minden fajnak meg van a maga jellemző szaga. Ellene látszik bizo- 

 nyítani az is, hogy ez a jelenség nem fordulhatna oly ritkán elő és 

 a lepkék nem is járnának más virágokra, csak a magukhoz hasonló 

 színűekre. A tapasztalat pedig ezt nem igen igazolja. A fehér vagy 

 kék lepke bizony nem csak fehér vagy kék virágra száll, hanem 

 mindenféle színűre. Ezek az ellentmondások egy ideig megfejthetet- 



