21 



lyebb, mint száraz levegőben és igy inkább a látás vezérli a lepké- 

 ket az ivarok felkeresésében mint a szaglás. Egyébként is feltehető, 

 hogy a^ ilyen színes állatoknál, melyek a mellett elég jól is látnak, 

 a színek iránti érzék jól van kifejlődve és különösen a másik ivar 

 «zlne iránt fogékonyak. De minthogy látásuk még sem oly tökéletes, 

 mint pl. a miénk, könnyen esnek csalódásba. 



Nem helyeselhetem azonban e jelenségnek „virágbiológiái mi- 

 mikri" elnevezését, nem pedig azért, mert ennek a virágbiológiához 

 vajmi kevés köze van. Ha a lepke rá is száll a hozzá hasonló vi- 

 rágra vagy virágzatra, ilyenkor azt nemi ösztönétől hajtatva teszi, 

 mézet nem szív és igy megporzást is legföljebb véletlenül végez. 

 Leggyakrabban azonban száraz sárga vagy vörös, fehéres levelekre, 

 esetleg más dolgokra száll, a mi pedig a „virágbiológiái" jelző jogo- 

 sulatlanságát eléggé okadatolja. Ha a mimikri szót nem akarjuk el- 

 vetni, akkor ezt a jelenséget találóan ivari mimikr i-nek nevez- 

 hetjük. 



Különfélék. 



LepTie és Jiangya küzdelme. — Érdekes küzdelemnek voltam 

 tanuja 1912 augusztus hó 10-én a trencséni Brezina nevű erdőben, 

 a mikor pihenés czéljából lehevertem. A fű között sajátságos ugrán- 

 ■dozásával q^j Agrotis pronuba var. innuba nevű nagy bagolypille 

 vonta magára figyelmemet. A mint jobban szemügyre vettem a lep- 

 két, látom, hogy ugrándozása már mind jobban és jobban gyengülő 

 halálvergődés, a melyet mérges szúrásával a rovarvilág állandó úton- 

 állója és mindenkor támadásra kész rablója, a nagy erdei hangya 

 okozott, még az utolsó pillanatokban is elkeseredetten harapván ál- 

 dozatát, melyet ennek ugrándozásai, szárnj^csapkodásai közepette 

 -sem engedett el. Valóban bámulatra méltó a nagy lepkéhez képest 

 -elenyésző kicsi hangya rettenthetetlen bátorsága és óriási ereje ! 



Dr. Pazsiczky Jenő. 



LepRe a hóviharban. — 1912 november hó 20-án este 6 óra 

 felé, daczára a sűrűn hulló hónak sétálni mentem a városba, elgon- 

 dolkozván útközben, hogy bizonj'- most már nyugszik a rovarvilág, 

 mert ráborította téli fehér szemfedőjét a természet ! Mily nagy volt 

 azonban meglepődésem, midőn az egyik ívlámpa körül egy nagyob- 

 bacska pillét (minden valószínűség szerint egy Cheimatohia brumata-t) 

 iátok röpködni, daczolni az egyre sűrűbben hulló hópelyhekkel, 

 mintha csak a pillangóval jelképezett nyár kelt volna harczra a rideg 

 kemény téllel ! A küzdelem azonban ahg lehetett kétséges, a gyönge 

 pillét mind lejebb és lejebb sodorták a nagy hópelyhek, úrrá tevén 

 a, telet a napsugaras nyár felett. Dr. Pazsiczky Jenő. 



