35 



■tolakodó kártevőkét, kezdte a rovarok életmódját tanulmányozni. 

 A tisztán biológiai jellegű erdészeti és mezőgazdasági entomologia 

 úttörői, mint Ratzeburg [25], Hartiq, Nördlinger [22], Taschen- 

 BERG [37], Kaltenbach [17], Altum [1], majd később szigorúbb 

 tudományos alapon Eichhoff[8], de különíisen Judeich és Nitsche [16] 

 klasszikus alapvető munkája és Henschel működése magas szín- 

 vonalra emelték a gyakorlati biológiát. 



A biológia terén megindult vizsgálódások azonban azt is ered- 

 ményezték, hogy a faj fogalmának meghatározása módosulásra szo- 

 rult, mert az eddig kialakult meghatározás, a mely szerint egy 

 fajhoz tartoznak azok az egyének, melyek endogam úton, azaz 

 ■egy csoporton belül egymással pá-^osodva, fejlődésképes utódokat 

 hozhatnak létre, nem bizonyult helyes és kielégítő alapnak. 



Ebből kifolyólag azután nem egy szisztematikus akadt, a ki 

 határozottan kétségbe is vonta a faj létezését, azt állítván, hogy a 

 faj nem egyéb, mint a valóságban nem létező, abstract következ- 

 tetés útján nyert logikai fogalom. Nem is jelölik meg már ez 

 irány követői a faj leírásánál alapul vett egy vagy esetleg több pél- 

 dányt, a typust és cotypusokat, hanem azt hangoztatják, hogy mivel 

 a különböző fajokat egymástól elhatárolni nem lehet, tehát a faj 

 nemcsak, hogy logikai fogalom, hanem egyúttal subiectív 

 is, vagyis mindenki más és másképen foghatja fel és láthatja ugyan- 

 azt a fajt. 



Emellett nagy ama szisztematikusok száma is, mint pl. Eimer [9], 

 Standfuss [35] és Jordán [13—15], kik a fajkérdés problémájával be- 

 hatóan foglalkoztak és arra a megállapodásra jutottak, hogy a faj- 

 nak mint biológiai egységnek igenis van reális alapja a természet- 

 ben, csak még a rendszertanban nem eléggé szabatos e kategória 

 elhatárolása, főleg a faj körén belül levő kisebb egységeket véve 

 tekintetbe. 



Egy másik irány képviselője Vogt [40], a ki 20 évig tanulmá- 

 nyozta a Bomhus-íélék variálását és mintegy 60,000 különböző terü- 

 letekről összegyűjtött példányon végzett vizsgálatainak eredményét 

 egy nemrég megjelent dolgozatában (Studien über daS Artproblem, 

 I. Über das Variiren der Hummeln.) adta közre. Vogt érdekes vizs- 

 gálatai alapján arra az eredményre jutott, hogy ámbár a Bombusok 

 nagyon variálnak, mégis lehetségessé válik egyes formaosoportok 

 egyesítése, melyek noha egymás között az átmeneti alakok egész 

 sorozatát tüntetik fel, de Linné értelmében használt fajfogalom sze- 

 lint más csoportokkal szemben élesen elkülönülnek. Szerinte tehát 

 valóban léteznek igazi fiziológiai fajok. 



Ezeknek a fajoknak a megállapítása azonban szerfölött nehéz, 

 miután a fajfogalom szabatos fiziológiai megállapítása ez idő szerint 



