36 



nem egységes, mert a terméketlenség különböző okokon múlik és a 

 hybridek életképessége is igen változó, a miért is a faj fogalma a 

 jövőben még élesebb preczizirozásra szorul. Másrészt azért, mert az 

 egyes területeken ma együtt élő fajok igen különböző eredetű és 

 korú formacsoportok vegyüléséből állnak, melyek az idők folyamán 

 s most is a környezet különféle változó és komplikált hatásainak 

 voltak és vannak alávetve. E hatások mind együttvéve megszabták 

 az egyes alakcsoportok tovafejlődésének irányát. 



VoGT vizsgálatai alapján arra a megállapodásra jut, hogy mi- 

 után a fiziológiai értelemben vett fajnak semmiféle egységes morfo- 

 lógiai bélyeg sem felel meg, továbbá mivel a fajok egymásközt egé- 

 szen különböző morfológiai rokonsági fokozatokat tüntetnek fel, az. 

 élő lények morfológiai és fiziológiai csoportosítását éle- 

 sen külön kell választani. 



Ezzel szemben egyes búvárok, mint pl. Sharp [32], BiANcm [2] 

 és Semenov [31] határozottan kétségbe vonják a fiziológiai fajok 

 {species sorores) létezésének lehetőségét s azon az állásponton van- 

 nak, hogy a biológiai viszonyok megváltozása egyúttal többé- 

 kevésbé észrevehető morfológiai különbségben is nyilvánul. 



Seii-íenov a fajoknak több typusát különbözteti meg. Vannak 

 régi fajok, melyek lassú fejlődésben elérték már fejlődésük tető- 

 pontját és napjainkban élesen elhatárolt, szigorúan monomorph alak- 

 kört alkotnak. Ezek az állandó fajok {species firmae). Vannak 

 azután nem állandó fajok, melyek nagy individuális ingado- 

 zásoknak vannak alávetve. Az ingadozások oka az, hogy e fajok 

 vagy csak most vannak kialakuló félben s még nem öltöttek hatá- 

 rozott alakot, vagy pedig kialakulásuk régebben történt ugyan, de 

 eme első kezdetleges állapotot ismeretlen tényezők másodlagosan 

 megbolygatták {species habefactae). S végül megkülönböztet p o 1 y- 

 morph fajokat, melyeket egyes többé-kevésbé elkülönített föld- 

 rajzi fajták képviselnek, valamely formának mint törzsalaknak domi- 

 nálásával vagy anélkül. 



Mindezekből látható, hogy mennjáre nehéz és mily fontos a 

 fajprobléma megoldása, a mely minden rendszerezésnek a kiinduló 

 pontját képezi. 



A mai kor szisztematikusa egyelőre még mindig csak a morfo- 

 lógiailag kimutatható rokonságok kikutatására van utalva, mert ma 

 még csak ez lehetséges, de azért már mintegy előkészítheti a talajt 

 a kétségkívül sokkal több nehézségbe ütköző problémának, az éla 

 lényeknek fiziológiai fajok szerint való csoportosítására. 



De hogy e távol fekvő czélt elérhessük, elsősorban az lesz a 

 főfeladat, hogy ne sok, hanem egyelőre csak néhány fajt válasz- 

 szunk ki a tanulmányozásra, de ezeket lehetőleg minden oldalról 



