42 



A genus leg-első rövid jellemzését Hofmanx 1894-ben meg- 

 jelent munkájábani találtam. Ez a leírás, úgy látszik elkerülte 

 Hampsox figyelmét, mert nagy munkájában 2 1903-ban a Staudinger- 

 féle Oxytrijna genust még le nem írtnak jelezte és részletes leírá- 

 sát közölte. 



Mint ebből kitűnik, az Oxytrijna-genus szerzőjének tulajdonkép 

 HoFMANN-t kell tartanunk és a genus nevét nem Oxytripia (a mint 

 Staudixger írta), hanem a Hofmaxx által helyesbített Oxytrypia alak- 

 ban kell használnunk. 



Az Oxyirypia orhiculosa-\. Aigner Lajos 3 szerint körülbelül az 

 1815. évben fedezték volna fel, a mikor állítólag az első példány 

 KoY Tóbiás birtokába került. Ez a dátum megközelítőleg sem helyes, 

 minden esetre valamivel korábbra teendő, annyival is inkább, mert 

 hiszen a lepke leírója, Esper, már 1810-ben meghalt; idézett nagy 

 munkája 1777 — ^1807ig, az a füzete pedig, mely a leírást tartalmazza^ 

 már 1799-ben jelent meg. De maga Koy Tóbiás is „Alphabeti- 

 sches Verzeichnis meiuer Insecten-Sammlung" 

 czimű 1800-ban megjelent könyvecskéjének 41-ik lapján már fel- 

 sorolja e lepkét. Tehát sokkal valószínűbb, hogy tulajdonképen az 

 1797—1798. években történt a nevezetes felfedezés. 



Az EsPER-liez leírás végett elküldött első példány, mint Esper 

 írja, jó állapotban került vissza Koy Tóbiás-Iioz. Koy halála után e 

 lepke Feivaldszky Bire gyűjteményébe jutott, majd pedig 1864-ben, 

 a midőn a Mag3''ar Nemzeti Múzeum FRiv.\LDszKY-nak 62,000 rovar- 

 ból álló gyűjteményét megvette, a Magyar Nemzeti Múzeum tulaj- 

 donába ment át. 



Frivaldszky idejében az akkori számottevő budai lepkészek 

 figyelme inkább az entomologiai tekintetben akkor még ki nem ku- 

 tatott külföld felé fordult s úgy maga Frivaldszky, valamint a Cseh- 

 országból ideszakadt Kindermaxn Albert több ízben járt a Balkánon, 

 Török- és Oroszországban, főleg a Kaukázusban, majd Kis-Ázsia s 

 a govög szigetvilág, Palesztina és Egyiptom került sorra s \gj jó 

 idő telt el, míg az Oxyirypia orhiculosa újabb példányait gyűjtötték. 



A második példánj^t Frfv'aldszky Imre feljegyzései szerint 

 1847-ben Merkx nevű tanító fogta a pesti Városligetben, de mint 

 kezdő lepkész nem ismerte fel s KiNDERMAJxx-nak, a ki épen akkor 

 jött vissza eg^ák külföldi gyüjtő-útjáról, nem nagy fáradságába 

 került, tőle e ritka lepkét néhány oroszországi fajért becserélni. 



1 Ersst Hofmann, Die Gross-Sclimetterlinge Europas. p. 95. (1804). 

 - G. F. Hampso>"', Catalogue of tlie Lepidoptera Phalaenae ia ihe 

 British Museum. IV. Noctuidae. (1903). 



^ Abafi-Aigner Lajos, A lepkészet története Magyarországon. 1896, p. 88. 



