47 



A pete alakjáról és szerkezetéről Aigner Lajos ^ írt néhány sort, 

 mely azonban egyáltalában nem felel meg" a valóságnak, a mennyiben 

 a következőket írja: „A pete tojásdad, kissé lapos, igen kicsiny s 

 úgy mint a Leucoma salicisé fehéres anyaggal van bevonva; színé- 

 ről nem szólhatok, mert mikor megvizsgáltam, már üres volt vala- 

 mennyi. Structarája azonban nagyító alatt tisztán kivehető volt : 

 halpikkelyszerij, minden más ismert lepkepete ékítésétől elütő". 



Ez a kissé pongyola leírás szinte rejtelmesen hangzik, meg- 

 felelően e rendkívül ritka s e miatt értékes lepke akkor még isme- 

 retlen életmódjának, a melyről ugyancsak mindenféle, helytelen meg- 

 figyeléseken alapuló kalandos dolgokat meséltek. 



Az aránylag kicsiny pete (I. tábla, 1. kép) egy pólusain kissé 

 lapított gömbhöz hasonlít, melynek alapi, azaz a mikropylével szem- 

 ben levő negyedrésze erősebben van lapítva. Később a petében levő 

 embryo fejlődésével kapcsolatban az alapi rész csaknem vízszintessé 

 válik, majd meglehetős mélyen behorpad. 



A pete felső pólusán van a mikropyle (I. tábla, 3. kép) igen 

 apró kerek nyílása, a melyet köröskörül egy 9 — 14, de többnyire 10 

 ágú csillaghoz hasonló, hosszúra nyújtott trapézekből álló terecske- 

 sor vesz körül. E terecskekoszorú tájéka alig észrevehetően be van 

 süppedve s ez alkotja a tulajdonképeni mikropyláris felületet. Köz- 

 vetetlenül hozzá csatlakozik a körülbelül 0"37 mm. széles mikro- 

 pyláris öv, mely szabálytalanul elhelyezett, centrifugális irányban 

 mindinkább nagyobbodó, többnyire öt- vagy hatszögletű, elvétve 

 azonban lekerekített terecskék csoportjából áll, a mi az egész felü- 

 letnek hálózatos külsőt kölcsönöz. Az egyes terecskék, a mikropylá- 

 ris felület közvetlen szomszédságában alig észrevehetően, de a 

 második terecskesortól kezdve már valamennyien homorúak. Bemé- 

 lyesztett felületük erősebb nagyításnál nem sima, hanem finoman 

 göröngyös. 



A mikropyláris övből körülbelül 60 — 64 hullámos lefutású, 

 merőlegesen az alap felé tartó (meridionális) borda indul ki. E bor- 

 dák között 0'04 mm. széles, a 4-ik és 5-ik sorban levő legnagyobb 

 terecskék szélességének megfelelő barázdák vannak. A barázdák 

 olyképen jönnek létre, hogy a sokszögű terecskék hosszanti sorok- 

 ban rendezkednek el, oldalszéleik élszerűen kiemelkednek s ennek 

 következtében a terecskéknek mélyebb középső részei alkotják a 

 hosszanti barázdákat, minthogy a terecskék harántfalai eltűntek. 



1 Abafi- Aigner Lajos, Az Oxytrjpia orbiculosa története. (Rovartani 

 Lapok, V. p. 139. (1898). Ugyanaz németül: 



L. V. Aigner-Abafi, lUustrirte Zeitschrift für Entomologie. III. p. 

 297—298. (189S). 



