49 



világos választó vonalnak csak a n37oma látható. Az utolsó szelvény, 

 a melj'' a fogókat viseli, kékesszürke árnyalatú. 



Nagyító alatt a háton jól szembetűnnek az igen apró pont 

 alakú szemölcsök, melyekből egy- egy sárgásbarna serte áll ki. E sze- 

 mölcsök elhelyezkedése olyan, mint a felnőtt hernyónál s e miatt 

 majd csak ennek leírásában fogom részletesebben ismertetni. A nyak- 

 paizs szélén oldalvást hosszabb szőr áll ki ; az utolsó szelvényen 

 levő sorték szintén sokkal hosszabb, mint a többiek. 



A vedléseket a hernyó rejtett életmódja miatt nem lehetett pon- 

 tosan megfigyelnem. Közvetetlenül a vedlés után a hernyó feje egé- 

 szen fehér és csak később barnul meg. Az alapszín is mindig söté- 

 tebbé válik a vedlések folyamán s csak az egyes hátlemezeket össze- 

 fűző kötőhártya marad világos, szennyesfehér színű. A kis hernyó 

 háta már az első vedlés után barnásszínű vörhenj^es tünettel és 

 később csaknem ibolyásszürke lesz. 



A hernyó táplálónövényét egész mostanáig senki sem ismerte 

 s azért minden alap nélkül való AicNER-nek az az állítása, hogy 

 már Laxgerth és Anker is értették a hernyó- és bábkeresés mód- 

 ját, mert ennek első feltétele a táplálónövény ismerete. 



Abból, hogy a nősténynek tojócsöve van, endophag életmódra 

 lehetett következtetni. Mindamellett nem volt könnyű feladat a 

 táplálónövény megállapítása, annyival is inkább, mert a nőstény a 

 petét, nem mint gondolnók, a növénybe, vagy reá rakja, hanem 

 egyszerűen a laza homokba vagy földbe. A helyszínén végzett meg- 

 figyelések így egészen zavarba ejtettek, mert sok esetben megtör- 

 tént, hogy a lerakott pete körül nem is találtam az igazi tápláló- 

 növényt. Ebből azonban nem lehet az illető növény hiányára követ- 

 keztetni, mert a növény rhizomája azért ott lehetett a földben. így 

 eleinte én is több növényre {Centaurea Bihersieini, AcMllea, Poten- 

 tiUa stb.) gyanakodtam, sőt utóbb már azt kezdtem hinni, hogy a 

 hernyó talán polyphag. 



A régebbi entomologusok fás növényekre is gondoltak, úgy 

 okoskodván, hogy a nőstény tojócsöve segítségével talán azokba 

 rakja petéit. így Dr. Uhryk Nándor a Ribes aureum-ot vélte a 

 táplálónövénynek. Ebbeli feltevését látszólag megerősítette az a kö- 

 rülmény, hogy a hímeket több ízben Bibes-hokrok körül látták rep- 

 desni és eltűnni. Ez azonban helytelen következtetés volt, mert 

 nem egyszer mi is megfigyelhettük azt, hogy a hím nyugtalanul 

 repdesett egyes bokrok körül, de ez mindig csak azért történt, mert 

 a bokrok alatt levő nőstény szagát érezte. 



Talán nem érdektelen elmondanom azt, hogy egy 1909 őszén 

 a szabadban kopulában talált nőstény petéiből 1910 áprihs elején 

 csak egyetlen egy herny ócska kelt ki, és hogy az első megfigyelést, 



