54 



kozólag kísérleteztünk is. Egyszerre kitettünk néhány különbőza- 

 időben kikelt nőstényt és mindannjászor beigazolódott ez a tapasz- 

 talati tény. 



A párok rendesen egy óráig, ritkán valamivel tovább (egy 

 megfigyelt esetben másfél óráig) maradnak kopulában. Ekkor már, 

 úgy 11 óra tájban erősebben tűz a nap s a nőstény nyugtalankodni 

 kezd és lábaival igyekezik párjától szabadulni, elkezdi hátulsó lábai- 

 val a hím potrohát kapargatni, majd tovább menni próbál és végre 

 egy erős rántással széjjelválik a hímtől. Xéhánj^ perczig mind a 

 ketten egymástól kisebb távolságban nyugodtan ülve maradnak : a 

 hím azután megrezegteti szárnyait és felrepül, de egy-két nagyobb 

 kör leírása után leereszkedik a fűbe és nyugalomra tér. Ez a nyu- 

 galma másnap reggelig tart és a lepke aztán egy-két nap múlva 

 elpusztul. 



A nőstény, mely a párosodás befejezése után egy helyen nyu- 

 godtan pihen, 12 óra tájban bontogatni kezdi szárnj^ait, nyugtalanul 

 idestova szaladgál a földön és megkezdi a peterakást. Tojócsöve se- 

 gélyével a petéket egyenként rakja le, azonban mint már említettem, 

 nem a táplálónövénybe, hanem egyszerűen a növény körül a laza 

 földbe y^gy homokba s nem is igen mélyre, csak mintegy V2*cm.- 

 nyire. Egy helyre csak néhány petét rak egymástól bizonyos távol- 

 ságban ; majd felrepül és lassú, csaknem egyenes irányú, a hímétől 

 teljesen eltérő repüléssel tovább száli, de nemsokára leereszkedik és 

 alkalmas heljíen újból ismétlődik az előbbi jelenség, mely egészen 

 délután 2—3 óráig tart. Ezen az időn túl már nem láttunk nőstényt 

 felrepülni. 



A peterakás munkája 3—4 nap alatt befejeződik, a mikor is a 

 nősténynek előbb oly duzzadt potroha a peték kiürítése következté- 

 ben egész megvékonyodikj mire a lepke, befejezvén élethivatását, 

 elpusztul. 



Annyi bizonyos, hogy az Oxytrypia orbiculosa elterjedési köre 

 nemcsak Budapest környékére és a budai hegj^ekre szorítkozott, 

 hanem az ország más vidékeire is kiterjedt. Semmi esetre sem 

 könnyű feladat azonban _e fajt a szabadban megtalálai, a mennyiben 

 csak akkor lehet erre kilátásunk, ha nagyobb mennyiségben fordul 

 elő valamely helyen, a mi a ritkább esetek közé tartozik. Továbbá 

 fontos, hogy éppen repülésük alkalmával találjon rájuk az ember : 

 ez meg tisztára csak a szerencsés véletlennek köszönhető. 



Az eddig ismeretes termőhelyeken kívül meg kell még emlí- 

 tenem Székesfehérvá r-t, a honnan Eováts Lajos jelezte 1904- 

 ben. Ujabban felfedezett termőhelyei : a pestmegyei Puszta- 

 P e s z é r, a hol nemcsak magam és velem együtt Újhelyi József 

 múzeumi preparátor, hanem Rothschild X. Károly is gyűjtötte^ 



