w 



(Buda, Mátra, Selmecz, Bánság, Deliblat, Erdély, Hosszút^szó), 

 Horvát- Szlavonország-, Szerbia, Bolgárország és Dobrudzsa. 



Az li'is germanica L., mely a kérdés eldöntésénél különben 

 úgy sem vehető tekintetbe, eredetét nem lehet kimutatni ; mint 

 kultivált és félig kultivált faj egész Közép-Európában gyakori, de 

 előfordul Kis-Ázsiában, sőt Nepálban is. 



Az Jm fajok vázolt elterjedési viszonyaiból látható, hogy az 

 Iris flavissima Páll. (arenaria W. & K.) elterjedési köre egyezik 

 meg legjobban az Oxyirypia orbiculosa eddigi előfordulási adataival. 

 A lepkének Közép-Ázsiában való elfordulását csak úgy tudjuk meg- 

 magyarázni, ha az Iris arenaria-t tekintjük eredeti tápnövényének, 

 minthogy a másik két faj Közép-Ázsiában nem fordul elő. Ezt bizo- 

 nyltja, az a megfigyelésem, hogy a Nagy Alföldön lepkénk hernyója 

 csak az Iris arnaria-nn található. A többi Iris íajhoz csak később, 

 alkalmazkodott, a mikor az alföldi helyekről a kultúra a csak 

 később mívelcs alá vett hegyiekre szorította. Az Iris arenaria vonu- 

 lata egyúttal megjelöli a lepke bevándorlásának útját is. Ez a 

 bevándorlás nem egyszerre s nem a közelmúltban történt, hanem 

 minden valószínűség szerint még az utolsó jégkorszakot követő idő- 

 szakra esik, melynek elvonulása után a klimatológiai viszonyok nem 

 voltak oly szélsőségesek, mint az azt megelőző jégkorszakban s így 

 a bevándorolt fajok egy része a jelenkorig fennmaradhatott a Nagy 

 Alföld néhány csekély kiterjedésű, a kultúrát kikerülte őseredeti 

 pontján. 1 



Kijelölvén fentiekben a kutatás irányát, még arra kérem hazai 

 gyűjtőinket, hogy ha az Oxytrypia orbiculosa valamelyik újabb termő- 

 helyét megismerik, azt velem közölni szíveskedjenek, továbbá kérem, 

 hogy túlbuzgó kutatásaikban az Ir/.s-fajokat lehetőleg ne pusztítsák 

 ki teljesen, hogy ezzel a mindenesre védelmet érdemlő, a napsugaras 

 őszi napokat megélénkítő szép faj kipusztulását még jobban és 

 gyorsabban elő ne mozdítsák. 



Végül köszönettel kell Újhelyi József nemzeti múzeumi 

 preparátorról megemlékeznem, a ki kutatásaimban és a tenyésztési 

 kísérleteknél mindig és mindenben a legnagyobb buzgalommal segít- 

 ségemre volt. Ugyancsak ked\^es kötelességet teljesítek, ha meg- 

 köszönöm Dr, Abonyi Sándor, Dr. Pongrácz Sándor, Praszky 

 Ferencz és Dr. Szombathy Kálmán szíves fáradozását, a kik a mel- 

 lékelt tábla egyes képeinek rajzolását, festését vagy fotografálását 

 voltak szívesek elvéíiezní. 



1 Drüde, 0. : Entwicklung der Flóra des mitteldeutscheii Gebirg-u. 

 Hügellandes. (Résult. Congrés Internat. Botanique. Vieiine, 1905. p. 124). 

 Zerny, H. : Verh. zool.-bot. Ges. Wien LXII, 1912, p. 137.) 



