106 



P. Podalirius-% eg-ynéhány Pieridát és a Lycaena Bavius Ev. is csak 

 itt volt található. 



?^ Április 23-án szép időm lévén újólag' gyűjtöttem a fenntneve- 

 zett lepke 3 cT példányát. Végre április 25-én megfigyelhettem az 

 első 9 állatot, mondhatom, nem kis izgalommal. Mégis, mielőtt há- 

 lómba került volna, alkalmam nyilt megfigyelni, hogy ide-oda röp- 

 ködése közben csakis a Salvia húsos leveleit tünteti ki tartózkodá- 

 sával, kerülvén a környezet többi növénj^ét. Azonban az állat meg- 

 figyelése és gyűjtése egyformán fontos lévén, a $ Bavius által fel- 

 keresett (S^aZvm-leveleket lehetetlen volt egyúttal át is néznem s mint 

 ntólag kiderül, majdnem hiába való is lett volna, habár ez a hernyó 

 tápnövénye. 



Azonban a lepke,' különösen a cfcf előszeretettel keresik fel az 

 erdei szamócza fehér virágait, de a lejtők meredek volta csaknem 

 lehetetlenné teszik a lepke megfigyelését, különösen ha felfelé a ge- 

 rincz felé röpül. 



Április 25-én délután érkezett meg Újhelyi József, a Magyar 

 Nemzeti Múzeum kiküldöttje, a ki a következő napokon, valamint 

 Varga Béla ottani ev. ref. lelkész rendkívül kedvező segítségével 

 megerősíthették azon feltevésemet, hogy az annyira kutatott tápnÖ- 

 vény a Salvia. 



Ugyanis UjHELYi-nek sikerült egy ? L. Bavius Ev.-t meg- 

 figyelni a mint egy petét rakott le a fenntnevezett növény szárára. 

 Az igen kicsiny, de azért tisztán kivehető világos zöldeskék pete 

 képletesen szólva szinte új erőt kölcsönzött a már említett igen me- 

 redek terrénumon való mozgásra és 28-áig mindhárman ezen a he- 

 lyen gyűjtöttük az állatot váltakozó szerencsével s olykor bizony 

 irigységgel is talán. Több petét azonban lehetetlen volt taláhiunk, 

 bárha a $?, mielőtt hálónkba kerültek vohia, minden funkczióját 

 figyeltük. 



Ekkor történt, hogj az igen fáradságos és ránézve igen gyönge 

 eredmény elkeserítette a mi önfeláldozó, hazánk legújabb lepkészét 

 Varga tiszteletes barátunkat, egyszerűen otthagyott bennünket mint 

 Szent Pál az oláhokat. 



Újhelyi barátom is megelégelve az órákon át tartó eredmény- 

 telen lesést, elment — mint monda — „Mycethophilidákat" gyűjteni. 

 Mire visszatért, irigykedve nézte az én azóta gyűjtött, kopott két 

 .Bamts-omat. Ez délután 3 órakor történt s miután nagy volt a hőség, 

 sietnünk kellett haza, hogy még frissen jDreparálhassuk az állatokat, 

 mielőtt ez lehetetlenné válik puhítás nélkül. 



Épp végeztünk a munkával, nüdőn a hőségtől kij)irultan, izzad- 

 tan beront a mi kedves lepkész-lelkészűnk és minket mintegy lesaj- 

 nálván, szó nélkiil egy széknek elkeresztelt alkalmatosságra lepihen- 



