107 



xén. előszedi zsebéből a papirzacskós skatulyáját és kezdi bontogatni 

 a zacskókat. Előkerül egy. majd 2 — 3 E. Cardamines. — mi ekkor 

 TT.mFj.YT-vel összenéztünk, megmosolrogván ritkaságait, persze nem 

 .értvén előbbi fölényes viselkedését. Aztán előkerültek kopott és 

 kevésbé kopott Gonopteryx rJiamni-k. rapae-'k. napi-k. ép csápokkal 

 vagy azok nélkül, — s mi csak mosolygunk kitartóan. Egyszerre 

 azonban felderül az arcza. jön egy Bavius, 2, 3, 4, egészen 6 példá- 

 nyig I Bizony az én kedves lepkész-tanitványom (én vezettem be a 

 lepkészet gyönyörűségeibe) egyszerre mester lett szemünkben a 

 „remek" bemutatása utáji. Bár használható állat alig akadt közöttük, 

 kinyújtám kezemet a croesusi kincseket rejtő doboz után, — de a 

 lanítváuy felmondta nekem szolgálatait av^'al a röxiá kijelentéssel, 

 hogy most már ő is a múzeumnak gj'üjt. Véletlenül Újhelyi arczára 

 Jkerült tekintetem. — s czáfolja meg. ha nem igaz — kajánul mosoh'- 

 gott biz" ő I 



Ilyen és ehhez hasonló epizódok között mesélte el most már 

 Á. ,-nag\' tanit^'ány'', hogy fölfedezte a L. Bavius-ok \'ilágkongresz- 

 szusát s ha hálóján (mehTiek szövete az egyöntetűség elvét a marasz- 

 taló, barátságos kökénybokrok jóvoltából felmondta) át nem. mene- 

 Jkühiek. most már talán 15 darab is lenne. 



]Síásnap. áprihs 29-ikén. már korán megjelentünk a fentjelzett 

 kongresszus színhelyén, mert barátunknak hivatalos gyűlése lévén 

 9 órakor ('azonban még 10 után is velünk volt), hozzáfogtunk a 

 Bavius-o'k megtizedeléséhez. 



Itt aztán gjüjtöttünk elég szép anyagot, sikerült a petegn'üjtés 

 is, a megfigyelés is. ameljTŐl a következőkben számolok be : 



A Lycaena Bavius Ev. bárha igen sok Salvia-bokrot keres fel, 

 .azok közül csak a legegészségesebbeken időzik hosszabb ideig, mikor 

 is a külső levelek szárain behatol a középlevelek közé és csak a 

 legfrissebb levelek aljára rak le egy-egy petét. A szárra ritkán, 

 külső levélre egyáltalában nem petéz. Öt, tíz és ennél több 

 j)etét csak a már fejlődő virágra rak s minden egyest igen jól 

 rejtve, védve. 



A petelerakás úgy történik, hogy keresi a levél erre alkalmas 

 gödröcskéit s miután lerakott egy-két petét, megfordul és ugj^anott, 

 vagj' a közelben folytatja ebbeh mimkáját ; ha elvégezte, lassan 

 kisétál és most már messzibb röpül, mintha alaposan megköny- 

 nyebbült vohia. 



A hernyók — amint megfigyelhettem — 7 — 10 nap alatt kehiek 

 ,M és a friss virágban láthatatlanul eltűnnek s ez igen megnehezíti 

 .majd ScffimjT A^TAL mmikáját, aM a pete és a hernyó leírását végzi. 



A lepke röpülése kömiyű, lebegő, de nem gyors s még meg- 

 :2avarás után is csak rövid távolságTa röpül. Azonban ha csak a 



