149- 



mozdultak el mellőlem, százféle kérdésekkel is ostromoltak : hogy 

 néz ki Buda s Pest, milyenek ott az emberek, van-e sok szép leány,, 

 szinház, bál, másféle mulatság s Isten tudja mi ? A^égre megjött a 

 férj is, vacsorálni mentünk. Előadtak mindent, a mi házuknál volt. 

 Rántott csirkét salátával, túrót, vajat, jó bort s bizony már jó éjfél 

 felé járt az idő, midőn aludni siettünk. Meglehetősen fáradt és törő- 

 dött voltam, de még sem birtam elaludni, mert a kiéhezett poloskák 

 száz helyen is csíptek ; hiába feküdtem a divánra is, ott sem lehe- 

 tett njaigtom. Felöltöztem tehát s egj széken ülve, szivarozva vártanr 

 a reggelt. Öt órakor aztán elhagytam a szobát és szétnéztem kissé 

 a környéken. Hét óra után haza mentem. A család már reggelivel 

 várt s én nem akarván őket megsérteni, azt mondám nekik „szét- 

 nézve a körnj^éken, úgy találom, hogy ezek a sűrű erdők nem alkal- 

 masak az olyan rovarok gyűjtésére, a milyeneket én keresek s mivel 

 inár csak néhány napom van szabadságomból hátra, még ma reggel 

 visszamegyek Homonnára s holnapután Pestre". Egyben kérdeztem 

 „mivel tartozom?" „Semmivel, mondák, mert gróf Andrássy Gyula 

 vendége volt". Kora távozásomat mindnj'^ájan nagyon sajnálták, de 

 különösen a leám^ok, mert liiszen én is voltam valaha fiatalember ! 



Visszatérve Homonnára, a járási orvos azt az ajánlatot tette,, 

 menjünk fel a Vihorlátra, Zemplén megye legmagasabb hegyére, ő 

 is velem jön. Szekeret fogadva, másnap délután útra keltünlí, hogy^ 

 a hegy lábánál fekvő faluban, az orosz papnál meghálva, másnap 

 korán reggel a hegyre mehessünk. Utuiik egy meredek vízmosáson 

 vezetett keresztül s nem hogy a szekerén ülhettünk volna, hanem a 

 sárban még nekünk kellett azt hátulról vagy másfél órán át tarta- 

 nunk, hogy vissza ne csuszszék és visszajövetkör meg ne szaladjon. 

 Ily módon a drága szekér csak terhünkre volt. 



A fiatal orosz pap szívesen fogadott bennünket és másnap reg- 

 gel a hegja^e is elkísért, a mely utat most már gyalog kellett meg- 

 tennünk. Itt aztán egy olyan jelenségnek voltam szemtanuja, a milyet 

 még elképzelni sem mertem. A hegytetőn mintegy 10 — 12 darab 

 magasszárú virág díszlett, a melj^en annjd volt a különféle rendűd 

 rovar, hogy két-három csapásra hálóm csaknem tele lett, a mikből 

 aztán tetszésem szerint válogathattam. Alig egy jó negyed óra múlva 

 az említett virágok ismét megteltek rovarokkal s én sok érdekes 

 állatot hozhattam magammal. Hasonlót beszélt el nekem Dr. Sghmie- 

 DEKNECHT, midőu néhány évvel ezelőtt meglátogatott. ilyen jelen- 

 séget Szyriában, Jericho mellett tapasztalt. Az utak szélén virágzá 

 egyes növényeken annyi mindenféle rovar volt, hogy egy csapásra, 

 hálója csaknem tele lett a legérdekesebb, legszebb fajokkal. 



1878-ban Temesmegyében, Jaszenova és Grebenácz, most Gere- 



