155 



elmeséltem e ked\-es park alapításának a történetét, éltetve azok 

 lelkes megalapítóit. Lett erre éljenzés ! Ekkor jött be a terembe az 

 öreg Húsz bácsi s egyenesen hozzánlr jőve, megköszöntül^ neki s 

 kedves nejének e nem várt szíves figyelmet. Staub és Szontagh az 

 öreg urat erre vállaikra emelték, végig vitték a termen szűnni nem 

 akaró éljenzés között, mit az ünnepelt könnj'-es szemekkel, hálásan 

 köszönt meg. 



E fényes és lelkes ováczió után az öreg úr már nem sokáig 

 élt, mert a következő évben, 1887-ben, ő is szeretett gyermekeihez 

 tért. Az asszon}" is betegeskedni kezdett s e miatt eladta a parkot 

 jMate.Hva Vilmos vendéglősnek, mintha érezte vohia, hogy férjét a 

 sírba nemsokára ő is követi, a mi egy év multán, 1888-ban be -is 

 következett. 



A j)arkon kívül a házaspár emlékét több nemes alapítvány őrzi. 

 Ők adtak egy meglehetősen nagy telket a Kárpáti Múzeumnak s az 

 épület felépítésére eg3^szersmindenkorra 5000 forintot, a park jöve- 

 delmének egy részét szmtén e czéka ajánlván fel. A poprádi 

 evangehkus egyháznak is 30.000 forint hagj^ományt juttattak, míg a 

 vagyon többi részét a rokonok örökölték. 



Az új tulajdonos, a hirtelen való meggazdagodásnak a vágyá- 

 tól ösztönözve, azzal kezdette, hogy az eddigi csaknem mesésen 

 olcsó árakat magasra emelte, alvkor, midőn már a Tátra Tádékén az 

 eddigi lakáshiányról többé szó sem lehetett, miáltal a park rohamos 

 hanyatlását idézte elő. Az inkább csak szanatórium jellegű Új-Tátra- 

 füreden Mvül már kiépült Alsó-Tátrafüred is. 0-Tátrafüred is kezdé 

 levetni régi, elavult köntösét, a régi rozzant épületek hetyett újak, 

 nagy szállodák emelkedtek. Keresett hel}^ lett a Csórható, Barlang- 

 hget és Lucsivna-fürdő is. Felépültek : Matlárháza, Tátraháza, Fenyő- 

 háza, a Weszter-szálló, Tátra-Széplak, Tátra-Lonmicz, Iglófüred, sőt 

 magánál a vasútnál a Tátra- és Nemzeti-szálló is. Ezek lettek aztán 

 & pár év előtt hires és keresett Husz-parknak csakhamar a megölői, 

 annjára, hogy midőn 1904-ben hitvesemmel a Tátrán megfordultunk 

 s a Tátra-szállóban lala^a, egy délután megmutattam neki a vasúttól 

 iiem messze fekvő Husz-parkot, azt csaknem üresen találtuk, alig 

 ii^^aralván abban néhánj^ család s a megszálló turistáknak a nj^oma 

 sem volt. Igaz ugyan, hogy a kiáradt Poprád folyó vize a parkot 

 néhány nappal előbb elöntötte, nagy kárt téve abban s a növény- 

 zetben s talán ez is egyik oka lehetett annak, h.ogy azt annyira 

 lakatlamiak, néptelemiek találtuk. 



Így tartott a hanyatlás éveken át, míg most két éve a tulaja 

 donos elhalálozván, özvegj^e eladta a i^arkot a Poprádi Részvény- 

 társaságnak, melj" megfeszített erővel és tetemes anyagi áldozattal 

 arra törekszik, hogy a j)ark régi hírnevét és látogatottságát lehető- 



