199 



véeieííesen eltekinthetünk, mert 

 hiszen az újabb feh'edezések 

 suk átmeneti alakkal ismertettek 

 meg bennünket. És most jíin a 

 java I Hivatkozik arra. hogy á 

 gömörmegyei sziliczei l^arlang- 

 l)ól 1910-ben leírtam az apró 

 szemeket viselő Treclms Boko- 

 rianus-t és később, 1912-ben, 

 ugyancsak a sziliczei jégbar- 

 langból ugyanazt a fajt Anoph- 

 ihahnns liungaricus var. szüiczen- 

 sis néven ismertettem. Hát ez 

 l)izouy — ha igaz volna — 

 óriási botlás lett volna és min- 

 denesetre elegendő ok lett volna 

 <irra. hog^' az AriopMludmus ne- 

 joiet végleg elejtsük. De lássuk 

 csak ezt Idssé közelebbről. 



Az a tény. hogy az aggteleki 

 barlangból az Annplithahmis hun- 

 garicus-t és a pelsőczi. illetőleg 

 gombaszügi Ludmilla-ljarlang- 

 ból az Anopliihahnus Bokor i-t 

 leírtam, oly feltűnést keltett, 

 hogy 1 9 1 1 -ben több bécsi gy üj tő 

 kereste fel a gömörmegyei bar- 

 langokat. Az aggteleki barlang- 

 ban csakugyan megtalálták az 

 Anophthalnms hungaricus-í. a fe- 

 lette ritka A. Bokori-ért azon- 

 ban hiába forgatták fel az egész 

 Ludmilla-barlangot ; majd át- 

 mentek a közeh Sziliczére, a hol 

 vezetőjük az úgynevezett jég- 

 barlanghoz (mely tulaj donképen 

 nem is barlang, hanem dolina) 

 vezetvén őket, ott tényleg gyűj- 

 töttek is egy állatot, melyet 

 Sziliczéről lévén szó. kineveztek 

 Trechus Bokorianus-iiRk. de mint- 

 hoo^v látták, hogv nincs szeme 



(iattung abzusondern ist, endgültig 

 abgesehen M'erden kann, da uns 

 die neuesten Entdeckungen mit 

 vielen Übergángen bekamit mach- 

 ten. Und jetzt kommt das Beste ! 

 Er bernft sich darauf, dass ich aus 

 einer Höhle bei Szilicze (Gömörer 

 Komitat) im Jahre 1910 einen Tre- 

 clms Bokoriamis mit kleinen Augen 

 und im Jahre 1912 denselben aus 

 der Eishöhle bei Szihcze nochmals 

 als AnopMkalmus hungariciis var. 

 sziUczensis beschrieben habé. Dies 

 ware — ^venn es wahr wáre — 

 A\'irklich ein riesig'er Yerstoss ge- 

 wesen sein und auch jedenfalls 

 genug um Anopliihahnus als Gat- 

 tung endgültig fallen zu lassen. 

 Übrig^ens gehen A\'ir der Angele- 

 genheit náher zu. 



Jené Tatsache, dass ich aus der 

 Aggteleker-Höhle einen Anoplülial- 

 inus liungaricus und aus der pelső- 

 czer. beziehungsweise g'ombaszö- 

 ger Ludmilla-Höhle den Auopli- 

 thuhnus Bokori beschrieben habé, 

 erregte so ein Aufselien, dass im 

 Jahre 1911 mehrere v.-iener Samm- 

 ler die Höhlen des CTÖmörer Ko- 

 mitates besuchten. In der Aggtele- 

 ker-Höhle fanden sie tatsáchlich 

 den Anopliihahnus hwngaricus, um 

 den áusserst seltenen A. Bokori 

 durchwühlten sie umsonst die ganze 

 Ludmilla-Höhle : nachher beg-aben 

 sie sich in das nahe gelegene Szi- 

 licze, Avo sie-durch ihren Führer 

 zur sogenamiten Eishöhle (welche 

 eigentlich kéme Höhle, sondern 

 eine Doline ist) geführt wurden, 

 wo sie tatsáchhch ein Tier sam- 

 melten, A\'elches, nachdem von Szi- 

 licze die Rede war, zum Trechus 



