204 



logenetikai összefüg'g'ése l^eliató 

 taniümánj-ok alapján fog tisz- 

 tázódni, mindazonáltal szerintem 

 az Anoj^Jithahnus-ok monoph^^le- 

 tikus eredete jnár csak azért is 

 valószínűbb, mert más állatcso- 

 portok immár jól Idkutatott 

 törzsfejlődésében is megerősí- 

 tésre talál. lg"}" a föld alatt élő, 

 lépésről-lépésre terjedő s telje- 

 sen vak Spala x-í'AJokról tudjnk, 

 hogy valamennyijök a paleszti- 

 nai Spalax Ehrenbergi Nhrg 

 származéka ^ mely viszont a 

 pliocaenkori Prospalax j^^'^scus 

 NHR«-re megy vissza^ s ezzel 

 szemben kétségkívül a hóbort- 

 tal határos ,. esztelenség'' volna, 

 ha valaki azt az állítást kocz- 

 káztatná meg, hogy a mai nap 

 élő Spcdax-íajolí mindegyike 

 egy-egy külön /'rosj^a/ax-fajból 

 jött létre s mindegyik esetről- 

 esetre vesztette el látóképessé- 

 gót. Az ilyen niélyrehat('> s cor- 

 relative az egész szervezetet át- 

 rázó változás nem ismétlődhe- 

 tik úgyszólván naponta, hanem 

 bizonj'-ára csak egyszer s egé- 

 szen különleges viszonyok kíi- 

 zött történhetett meg a közös 

 ősalakon, melvnek A'alamennvi 



1 Méhely Lajos : Species generis 

 Spalax. A földi kulj^ák fajai szár- 

 mazás- és rendszertani tekintetben. 

 Budapest, 1909, p. 225—242. 



2 Méhely Lajos : Prospalax pris- 

 cus (Nhrg), a mai Spalaxok plio- 

 caenkori őse. (Magy. Tud. Akad. 

 Matli. és Természettud. Közlem. 

 XXX, 1908, p. 251—253.) 



tJiahnus-XrtGii aiif Grund eingehen- 

 der Studien gesichtet worden ist, 

 trotzdem denke ich istdie mono])hy- 

 letische Abstamnunig der Anoph- 

 thalmcn schon deslialb wahrschein- 

 licher, weil diese durch die sclion 

 gut erforschtc Stammesgeschichte 

 anderen Tiergrnppen bostátigt wird. 

 So Avissen A\ir von den im Erd- 

 bobodén lebenden, sicli schritt- 

 Aveise ansbreitenden und ganz 

 blinden Spaláx-Xrten. dass sie allé 

 Abkömmlinge^ des palástinischen 

 Spalax Ehrenbergi Xhkg sind, A\'el- 

 cher A\-iederum auf Prospalax pris- 

 cus Nhru. aus dem Pliocán zurück- 

 geht^ und es Aváre schon an Blöd- 

 sinn grenzender „Unsinn-, wenn 

 jemand behaupten wollte, dass jode 

 der heute leiionden Spalax-Arten 

 aus je einer besonderen ProspaJax- 

 Art entstanden ist und jede Art 

 von Fali zu Fali ihr Sehvermögen 

 verloren hat. Eine solche tiefgrei- 

 fende und correlativ den ganzen 

 ( )rganisraus umschüttelnde Um- 

 ánderung kann sioh nicht sozusa- 

 gen táglioh wiederholen, sondern 

 geschah gewissnureinmal undunter 

 besonderen Verháltnissen bei der 

 gemeinsamen Stammform, derén 

 siimthche Nachkommen die Blind- 



1 L. v. Méhely : Species generis 

 Spalax. Die Arten der Blindmause in 

 sj'^stematischer und phylogenetisclier 

 Beziehung. (Matliem. u. Naturw. Be- 

 richte aus Ungarn. Leipzig, XKVIII,. 

 1910, p. 252-274.) 



2 L. V. Méhely : Prospalax priseus 

 (Nhrg.), die pliocane Stammform der 

 heutigeii Spalax-Arten. (Ann. Mus. 

 Nat. Hung. VI, 1908, p. 311-313.) 



