58 



összefutó harántsávok által határolt középmező szürkével gyéren 

 bellintett sárgás-barna színű és ellentétben a carmeliia-éval, igen jól 

 kiválik a környezetből; jellemzők még a külső harántsávból kifelé 

 induló, hosszú njdl-alakű foltok; a barnás szürke színű hátsó szárnyon 

 fehéres középsáv vonul végig, mely a farzug fölött a legvilágosabb 

 és ugyanitt, különösen befelé, sötéten határolt. Szükségesnek tartot- 

 tam úgy a kép közlését, mint ezen leírást, mert úgy a Rebel-, mint 

 a SpuLER-féle könyvekben megjelent képek határozottan nem jók 

 s azok alapján lepkém egyáltalán fel nem ismerhető. 



Jellemzőnek találom, hogy a rövid időközben fogott példányok 

 mind nőstények voltak, s így fel kell tételeznem, hogy átvonuló, 

 új hazát kereső lepkékkel volt dolgom, melyeket aztán az útjokba 

 eső ívlámpák vakító fénye elkábítva, kezemre játszott. Az egyik 

 példánj^t felélesztve, peterakásra bírtam és most a lerakott 42 ]3etéből 

 kikelt kis hernyókat roj^pant gonddal nevelem, hogy azok révén 

 néhán}^ cT példány birtokába is juthassak, a melyeket annak idején 

 szívesen fogok ismét e lapok hasábjain ismertetni. A pete és a 

 hernyók leírását Spulbr igen pontosan adja, csak az utóbbiak ki- 

 kelési ideje tekintetében volt eltérés, mert azok nem a 8-ík, hanem 

 a 15-ik napon keltek ki, sőt egy elkésett a 17-iken. És még egy 

 dolog nincs a SruLER-ben: hogy kikelés után a kis hernj^ók hátán, 

 és pedig annak első felében kékes-zöld, hátsó felében pedig halvány 

 hússzínű hosszanti foltsáv látható, a mely azonban a táplálék föl- 

 vétellel csakhamar eltűnik. Érdekes, hogy a teljesen kifejlődött hernj'-ó, 

 mikor bábozódás czéljából a fáról levonul, egész testét nyállal vonja 

 be, akárcsak a halálfejes lepke vagy a galambfarú lepke. 



Ezekben gondoltam az árjegyzékek szerint aránylag nag-c- 

 értékű, következéskép ritka jövevényünk leírását és ismertetését 

 közzétenni. Talán nem is kell megemlítenem, hogy az egyik példányt 

 a Magyar Nemzeti Múzeumnak engedtem át. 



