74 



közül az alsó sokkal nagyobb. 

 Egy vékony, majdnem egyenes 

 pontsor fekszik még a szegély 

 előtt. Az okersárga rojt tövén 

 szintén van néhány fekete pon- 

 tocska. 



A hátsó szárnyak félig áttetsző 

 sötétszürkék, a szegély előtt feke- 

 tések világos okersárgás rojtok- 

 kal, melyeknek tövén barna be- 

 hintésű vonal van. 



Alul az elülső szánwak és a 

 hátsók elülső szegélye feketés, a 

 hátsó szárny többi része szüi'ke. 



Az elülső szárnyak 9 — 10, ki- 

 feszítze 19—22 mm. 



Typusok BÁRÓ N. Ch. Roth- 

 schild (cf?) és a bécsi udvari 

 múzeum gyűjteményiében (2 o^). 



A H. grossa Bang-Haas i. 1. 

 néven a Szaján-hegységből a ke- 

 reskedésbehozottfaj a H.compso- 

 tella-i6\ nem különíthető el. 



Az új faj legjobban H. nebu- 

 lella Hb. után helyezhető el. 



7. Ephestia afflatella Mn. 

 A nyári hónapokban lámpa- 



randes liegt. Von den beiden Mittel- 

 punkten ist der untere vielgrösser. 

 Eine dünne,fast gerade feinePunkt- 

 reihe liegt noch vor dem öaum. An 

 der Basis der ockergelben Fransen 

 liegen aueh einige scliwarze Pünkt- 

 chen. 



Die Hinterílügel halbdurchschei- 

 nend dunkelgran, vor dem Saum 

 schwárzlich mit hellockergelblichen 

 Fransen, welche an der Basis eine 

 braune Staublinie führen. 



Unterseits sind die Vorderflügel 

 und der Vorderrand der Hinterílü- 

 gel schwiirzlich, der übrige Teil 

 der Hinterílügel grau. 



Vorderflügel 9—10, Expansion 

 19-22 mm. 



Tj^Dcn in der Sammlung von 

 Baron" N. Ch. Rothschild (cT?) 

 und im Naturhist. Hofmuseum (2 o^)- 



Die als H. grossa Bang-Haas i. 1. 

 aus dem Sajan-gebiet in dem Ver- 

 kehr gebrachte Art lasst sich von 

 H. compsoíella nicht trennen. 



Die iieue Art wird am bestén 

 nach H. nehnklla Hb. eingereiht. 



- Zengg V. 11— IX. 25. 



In den Sommermonaten an Licht 

 in grosser Zahl erbeutet (Do- 



fénynél nagy számban gyűjtve 



(DOBIASCH.) BIASCH.) 



8. Psorosa micleolella Möschl. — Zengg VIII. 11 (cT). 



9. JEmsophera Charlottae Rebel, n. sp. $. 



A csápok fél szárnj^hosszúak, 

 alul elálló ízvégekkel, színük 

 vöröses-szürke. A kívül feketés- 

 szürke, belül világosabb színű 

 tajDOgatók a halván}'' vöröses- 

 szürke homlok közepéig érnek. 

 A fejtető és a fej hátsó része 

 szürke pikkelyesek, a gallér. 



Die Fühler über V2, unterseits 

 mit abstehenden Gliederenden, sind 

 rotgrau gefárbt. Die aussen 

 schwárzlichgrau, innen lichter ge- 

 fárbten Palpen reichen zur' halben 

 Höhe der blassrötlichgrauen Stirne. 

 Scheitel und Hinterkopf sind mehr 

 grau beschui3pt, Halskragen, Tho- 



