nak szentelte. Ó bogarakat gyűjtött és azokból nagy gyűjteményt 

 hozott össze. Leginkább Bndapest környékén gyűjtött, csak nyári 

 rövidre szabott szabadságideje alatt jnthatott távolabbi vidékekre, a 

 Radnai havasokra, Herkulesfűrdő vidékére, stb. Legtöbb anyaga 

 Újpest környékéről, különösen sok pedig a Duna hordalékából ke- 

 rült. Az „újpesti bogárgyárbóh', a nint dolgozószobáját neveztük, 

 rengeteg anyag került csere útján szerte a nagj^világba. Götzelmann 

 hazánkat nagyon megszerette, megtanulta nyelvűnket, körünkben 

 mindig kellemesen érezte magát. Hivatása négy évvel ezelőtt újból 

 Németországba szólította, a hol egy berlini nagyobb vállalat élére 

 került. Fájó szívvel távozott hazánkból. 



]Síásik halottunk Metzger Ede gj^ógyszerész, a ki szeptember 

 elején szívszélhűdés következtében hirtelen elhunyt X3átrán, a hová 

 régi barátai látogatására utazott. Metzger szabad idejében méhész- 

 kedett és a méhek tanulmányozásával foglalkozott. Méhészeti czikkei 

 különféle méhészeti szaidapokban jelentek meg. Xagy érdeme, hogy 

 eg\ák munkájával (A méhek fejlődése és szerveik magyarázata szem- 

 lélő táblákban. Budapest, 1892) kezdték meg a méhek szervezetének 

 és életének ismertetését a tanítóképző intézetekben. 



Fiatalon veszítettük el Bokor Imre százados tagtársunkat, ki 

 az északi harcztéren sebesült meg súlyosan, fejlövéssel került egyik 

 kassai kórházba, a hol rövidesen belehalt sebesülésébe. Bokor Imre 

 neve először délboszniai barlangkutatásai révén lett ismeretessé, ott 

 fedezte fel az Antrolicrpon Bokori és Hajjlotropidiiis Bokori nevű bar- 

 langi vak Silphidákat. Később visszakerülvén Magyarországba, első 

 sorban a gömörmegyei barlangok kikiitatását tűzte ki czéljául, a 

 honnan két szép felfedezéssel jutott vissza, itt gyűjtötte ugyanis az 

 Anupldhalmus Bokori és Trechiis Bokorianus fajokat. Hős tagtársunkra, 

 a ki gyönyörű felfedezéseivel szép emléket állított magának a tudó- 

 mánj^ban, szeretettel fogunk visszaemlékezni. 



íkliután halottainkról megemlékeztem, legyen szabad még egy 

 a társaságunkon kívül álló, de a magyar rovartan szempontjából 

 mégis súlyos veszteségről megemlékezni. Deczember 27-én hunyt el 

 ugyanis egyik legkiválóbb kutatónk, a magyar tudományos irodalom 

 legékesebb szavú munkása, a magyar zoológusok nesztora, Hermax 

 Ottó. Hermax a madarak mellett zoológiai működése első időszaká- 

 ban rovarok tanulmányozásával is foglalkozott, sőt mondhatjuk első 

 babérjait rovartani közléseivel szerezte. Első közleményei az egyenes- 

 szárnyú afaól és pókoki^ól hamarosan ismertté tették nevét, három- 

 kötetes „^lagyarország pókfaunájá"-val pedig Európa első szaktudó- 

 sai közé emelkedett. Ezzel azután le is zárta rovartani szisztematikai 

 munkálkodását. A pókfaunában megkezdett népszerűsítő irány mun- 

 kása lett ezután, a magyar művelődés szolgálatába állott. Hazánlmak 



