ROVARTANI LAPOK 



HAVI FOLYÓIRAT 

 KÜLÖNÖS TEKINTETTEL A HASZNOS ÉS KÁRTÉKONY ROVAROKRA 



XXII. KÖTET. 1915 APRILIS-OKTOBER. 4-10. FÜZET. 



Hermán Ottó. 



1835—1914. 



A magyar tudoniáiiynak nag-y és pótolhatatlan veszteségére 

 1914. évi deczember hó 27-én hunyta le szemét örökre Hermán Ottó, 

 magyar hazájának fáradhatatlan munkása. Vele sírba szállt legnép- 

 szerűbb tudósunk, a ki gyön3^örű nyelvezetű munkáival hozzá tudott 

 férni a magyarság szélesebb köreihez, ki népünk figyelmét fel tudta 

 hívni az állattani és néprajzi tudománja^a. 



Első rendszertani munkálatai mellett, melyeket olyan köntös- 

 Ijen jelentetett meg, hogy a nem szakember is meríthetett belőlük 

 és élvezettel lapozgathatott bennük, nagy gondot fordított arra, hogy 

 népszerű előadásokkal és közlésekkel minnél több érdeklődést kelt- 

 sen, hiszen csak így gondolhatta egy még hiányzó tudományos gárda 

 megteremtését, kikre majdan a magyar föld alapos kutatása és meg- 

 ismertetése várt. 



ITermax Ottó az elnyomatás éveiben lépett a munka terére, a 

 iuikor kevés munkásunk volt, a kiknek különben érdemes munkál- 

 kodása alig ment át az élő köztudatba, a természettudománj^ok iránti 

 érdeklődést nem igen tudták felkelteni és így a nagyobb czélok ke- 

 resztülviteléhez szükséges gárda megteremtése is egyre késett. Her- 

 mán látta, hogy egyes emberek a legnagj^obb szorgalom mellett sem 

 végezhetnek el mindent, a polihisztorok idejüket multák, hiszen annyi 

 kérdés várt megoldásra, melyek mindegyike egész embert kivánt. 



A kiegyezés után is úgyszólván mindenki a hagyományos jogi 

 tanulmányokat végezte és csak nagyon kevesen léptek más tudomá- 

 nyos pályára. Ezekre kellett tehát a figyelmet felhívni. Ezért tart 

 Hermán már az első időben Kolozsvárt az Erdélyi Múzeum-Egylet, 

 majd később Budapesten a Természettudományi Társulatban és az 

 ország több városában az Orvosok és Természetvizsgálók Nagygyű- 

 lésein előadásokat, melyek azután legelterjedtebb .folyóiratainkban 

 megjelennek. De felkeresi oktató czikkeivel a napilapokat és folyó- 

 iratokat, sőt hogy a lapoktól régebben távolálló néphez is férkőz- 

 hessen, annak eg3'-edűli olvasmányát, a naptárakat sem "felejti ki. 



Rovartani Lapok. XXII. 4-10. (1915. X. 30). 



